183/934/26
2/179/646/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року  с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Голобородько Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ніколаєва Г.Г., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивує тим, що 25.06.2021 позивач уклала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу, спільних дітей сторони не мають. З травня 2025 року сторони не виконують сімейні та подружні обов`язки, спільного господарства не ведуть. Позивачка та відповідач неодноразово, протягом останнього часу, намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося. В результаті розмов, позивачка прийшла до висновку,що розлучення це єдиний вихід для них, щоб побудувати нове, щасливе життя. З підстав наведених вище та через зраду відповідача, збереження сім`ї між сторонами є неможливим. Відповідач на розлучення не погоджується. Подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам позивача, подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі. Позивач не бажає продовжувати подружні відносини. 
Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.06.2021 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 353.
Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище “ ОСОБА_3 ”.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2026 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримають. 
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надавав. Відзив на позовну заяву не надавав.
Згідно ч. 3 п. 1 ст. 233 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За таких обставин, суд вважає за можливим розглянути справу без участі сторін.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно до положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.
Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 369/7035/18, провадження № 61-1658св20.
Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2021, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 17).
Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані позивачем в порядку вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить інтересам позивача, тому, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про відновлення дошлюбного прізвище “ ОСОБА_3 ” після розірвання шлюбу, суд зазначає наступне.
Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Так, особа має право на вибір прізвища при реєстрації шлюбу (ст. 35 СК України), в процесі існування шлюбу (ст. 53 СК України), а також у зв`язку з розірванням шлюбу (ст. 113 СК України).
Змінити прізвище в процесі розірвання шлюбу може лише та особа, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне при реєстрації шлюбу або за час його існування.
Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.
Згідно з приписами ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.
З урахуванням вимог чинного законодавства України, яким передбачено державну реєстрацію зміни прізвища саме за заявою того з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні даної вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 198, 200, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 104, 105 ч.3, 110 ч.1, 112, 114 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.06.2021 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 353.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. 

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А.О. Чорна