ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/11010/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0183870705 від 13.06.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59 191,00 грн; №0183880705 від 13.06.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 020,00 грн; №00258760705 від 29.08.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 80,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 28.04.2025 №1477-п відповідачем проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки було складено акт фактичної перевірки від 09.05.2025 (бланк №003684), яким встановлено порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР).
ФОП ОСОБА_1 , не погодившись із вказаними у акті висновками, було подано до ГУ ДПС у Волинській області заперечення та документи, що підтверджують відсутність вини платника податків, однак додані матеріали, відповідачем до уваги взято не було.
В подальшому, ГУ ДПС у Волинській області було сформоване та надіслане на адресу позивача податкове повідомлення-рішення №0183870705 від 13.06.2025 про застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59191,00 грн з яких 59 072,00 грн за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання та 119,00 грн за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті); №0183880705 від 13.06.2025 про застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 020,00 грн за порушення статей 44, 85 Податкового кодексу України (далі – ПК України) (ненадання документів).
Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скаргу до ДПС України, однак рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 26.08.2025 №24856/6/99-00-06-03-02-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 було залишено без задоволення та збільшено податкове повідомлення-рішення №0183870705 від 13.06.2025 на суму 80,00 грн.
З урахуванням рішення ДПС України було сформовано та надіслано на адресу позивача ще одне податкове повідомлення-рішення №00258760705 від 29.08.2025 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 80,00 грн.
Позивач, не погоджується із висновками акта фактичної перевірки щодо порушення нею вимог законодавства, перевірка дотримання якого здійснювалась контролюючим органом в ході фактичної перевірки, а відтак вважає вищевказані податкові повідомлення-рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач вказала, що аналізуючи питання наявності обґрунтованої підстави для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, слід виходити з того, що в наказі ГУ ДПС у Волинській області від 28.04.2025 №1477-п відсутня достатня інформація та посилання на джерело отриманої відповідачем в установленому порядку інформації про факти, які б дійсно свідчили про можливі порушення позивачем, як платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а відтак призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено незаконно. Будь-які письмові докази, які б містили інформацію щодо можливих порушень, про які зазначається у наказі та, які б передували видачі наказу на проведення фактичної перевірки позивача, в матеріалах податкової перевірки також відсутні.
На думку позивача, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Оскільки наказ від 28.04.2025 №1477-п на проведення фактичної перевірки був виданий ГУ ДПС у Волинській області без дотримання положень підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, результати такої перевірки, як і сформовані за цими результатами акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, є незаконними.
Крім того, позивач зазначила, що застосування відповідачем до ФОП ОСОБА_1 фінансової санкції, передбаченої статтею 17 Закону №265/95-ВР у розмірі 59072,00 грн у зв`язку з виявленням нестачі товару на суму 59072,00 грн, на який не надано документи щодо його вибуття (переміщення, повернення тощо) та який на думку відповідача позивачем реалізовано без застосування ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджує виконання розрахункових операцій та без надання покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених розрахункових операцій є безпідставним.
Так, при повторному знятті залишків ТМЦ в останній день перевірки 09.05.2025, посадовими особами відповідача було виявлено відсутність двох найменувань товарів, а саме: телефонів iPhone 15 Pro Black Titanium 256 та iPhone 13 Pro Max Silver 256 Hb, які були наявні на час зняття залишків 02.05.2025. Однак, вказані телефони, які на думку перевіряючих позивач реалізувала без видачі розрахункового документа, 08.05.2025 були передані на техобслуговування та можливий ремонт згідно акту приймання-передачі від 08.05.2025 на підставі договору про надання послуг (виконання робіт) з ремонту (та/або технічного обслуговування) комп`ютерної та іншої техніки від 01.03.2025, а переміщення (вибуття ) ТМЦ в подальшому відображено у формі ведення товарних запасів ФОП ОСОБА_1 , про що під час перевірки позивач повідомляла посадових осіб контролюючого органу та пропонувала надати такі документи в разі надання їй часу аби доставити вказані документи у магазин. Однак, оскільки це був останній день перевірки (09.05.2025), таку можливість платнику податків інспекторами не надано, а тому про перебування вищевказаних ТМЦ на ремонті (техобслуговуванні) позивачка зазначила у акті перевірки. 
Вказані документи були надані позивачем разом із запереченням до акта перевірки та повністю спростовують висновки відповідача щодо реалізації ФОП ОСОБА_1 телефонів та пояснюють відсутність телефонів у місці продажу 09.05.2025. Тобто, після закінчення перевірки 09.05.2025 та до прийняття оспорюваних рішень контролюючого органу за результатами такої перевірки, суб`єкт господарювання надав документи що стосуються предмету перевірки.
Однак, відповідач не врахував відповідні документи, які спростовували висновки контролюючого органу щодо реалізації ТМЦ з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідачем взагалі не надано оцінки документам, що підтверджують вибуття зазначених товарів у господарській одиниці, не перевірено відповідність зазначених у цих документах товарам тим, які зафіксованих у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів, що свідчить про формальний підхід контролюючого органу до проведення перевірки та оформлення її результатів. При цьому жодних пояснень щодо неврахування поданих позивачем документів під час розгляду заперечень на акт перевірки та вирішення питання про прийняття оскаржених рішень контролюючим органом не надано.
Зазначає, що відповідачем не зафіксованого факту реалізації (продажу) вищевказаних телефонів, докази цього відсутні у матеріалах перевірки, а сама по собі відсутність даних ТМЦ в приміщенні магазину в день закінчення перевірки не може свідчити про реалізацію цих товарів, оскільки за відсутності факту продажу, такі висновки є припущенням.
Крім того, щодо нібито встановленої посадовими особами відповідача під час проведення перевірки саме «нестачі» товару (телефонів) на суму 59072,00 грн позивач зазначила, що єдиним встановленим законом способом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку є проведення платником податків на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів. У даній спірній ситуації вимога щодо проведення інвентаризації у магазині «iHouse» за адресою: АДРЕСА_1 контролюючим органом позивачу не вручалася та не направлялася.
Відсутність документів, що підтверджують вибуття товару у місці продажу (господарській одиниці) під час проведення фактичної перевірки саме по собі, за відсутності інших доказів, не може встановлювати факт саме реалізації цього товару з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР та бути підставою для застосування до суб`єкта господарювання санкції, передбаченої статтею 17 Закону №265/95-ВР.
Водночас наявність документів, що підтверджують вибуття товару - телефонів iPhone 15 Pro Black Titanium 256 та iPhone 13 Pro Max Silver 256 Hb, які 08.05.2025 були передані на техобслуговування та ремонт, повністю спростовують висновки перевірки в цій частині та виключають підстави для застосування до позивача фінансової санкції, передбаченої ст. 17 Закону №265/95-ВР.
З наведених підстав, просила позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М. від 01.10.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
У відзиві на позовну заяву (а.с.42-47) представник відповідача позовних вимог не визнала та зазначила, що посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказу від 28.04.2025 №1477-п та направлень на перевірку від 01.05.2025 №2226/03-20-07-05 та від 01.05.2025 №2229/03-20-07-05 в період з 02.05.2025 по 09.05.2025 проведено фактичну перевірку магазину «iHouse» за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/ НОМЕР_1 (бланк №003684), яким встановлено порушення позивачем вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Позивачем до ГУ ДПС у Волинській області було подано заперечення від 23.05.2025, які податковим органом прийняті до уваги, однак не спростовують висновків акта фактичної перевірки.
ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення-рішення №0183870705 від 13.06.2025 про застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59 191,00 грн та №0183880705 від 13.06.2025 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1 020,00 грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем подано скаргу до ДПС України. Рішенням про результати розгляду скарги від 26.08.2025 №24856/6/99-00-06-03-02 06 податкові повідомлення-рішення залишено без змін та збільшено податкове повідомлення від 13.06.2025 №0183870705 в частині застосування штрафних санкцій на суму 80,00 грн. 
На підставі вищевикладеного, ГУ ДПС у Волинській області було винесено податкове повідомлення рішення від 29.08.2025 №00258760705 про застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 80,00 грн.
Щодо правомірності наказу на проведення фактичної перевірки від 28.04.2025 №1477-п зазначає, що в даному наказі зазначено про те, що перевірка проводиться у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а саме, щодо проведення частини готівкових розрахункових операцій при продажу товарів/наданні послуг без застосування РРО/ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа – питома вага готівкових розрахунків у лютому-березні 2025 року менше 1 відсотка при середньообласному показнику 60,6 %, в використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин – в базах даних ДПС відсутня інформація про оформлення найманих працівників, з метою контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За таких обставин вважає, що вищенаведений наказ складений з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому посилання представника позивача у позовній заяві на протиправність наказу і, як наслідок, незаконність проведення такої перевірки, є безпідставними. 
Крім того, звертає увагу суду, що позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки про що свідчить підпис представника позивача у направленнях на проведення перевірки, а наказ на проведення перевірки вже реалізовано та відповідно складено акт та податкові повідомлення-рішення за наслідком його реалізації.
По суті виявлених порушень представник відповідача зазначила, що 02.05.2025 в магазині «iHouse» проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей. Дані про фактичні залишки запасів товару, що знаходився у місці продажу відображено у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ТМЦ, знятих 02.05.2025 о 14:26 год, яка підписана особою яка здійснила розрахунок продавцем-консультантом ОСОБА_2 
09.05.2025 о 14:26 год. в магазині «iHouse» у присутності ФОП ОСОБА_1 проведено зняття залишків ТМЦ (мобільних телефонів). Дані про фактичні залишки мобільних телефонів, що знаходилися у місці продажу відображено у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ТМЦ, яка була підписана ФОП ОСОБА_1 . 
На письмовий запит перевіряючих від 02.05.2025, під час проведення перевірки платником податків надано копії документів, а саме: форму обліку товарних запасів з відображенням накладних на придбання з 30.04.2025 по 01.05.2005, договір купівлі продажу товару №15 від 07.04.2025, укладений з ФОП ОСОБА_3 та первинні документи до нього (накладні на товар від 30.04.2025 №А2, від 30.04.2025 №А3). 
При перевірці повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків товарно матеріальних цінностей, шляхом співставлення та детального аналізу надходження товару, щодо кількості та асортименту придбаних ТМЦ (згідно наданих до перевірки накладних на внутрішнє переміщення, на підставі яких внесено інформацію про надходження товару до форми ведення обліку товарних запасів), вибуття ТМЦ, щодо кількості, асортименту та ціни реалізованих товарів (згідно інформації даних Системи обліку даних РРО ДПС України, форми ведення обліку товарних запасів) та фактичних залишків ТМЦ (згідно відомостей про залишки ТМЦ, що знаходились в господарській одиниці станом на 02.05.2025 та 09.05.2025), встановлено нестачу товарів (мобільних телефонів) на загальну суму 59 072,00 грн. 
Документи, що підтверджують вибуття товарів виявлених у нестачі (документи на переміщення товарів, знищення або втрату товарів, повернення, використання товарів на власні потреби, продаж у безготівковій формі, тощо) до перевірки не надано.
Відтак, товари виявлені в нестачі на загальну суму 59 072,00 грн суб`єктом господарювання реалізовано без застосування зареєстрованих ПРРО без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та без надання покупцю в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій.
Окрім того, під час перевірки встановлено факти наявності у продажу та проведення продажу через ПРРО товарів, які не були відображені в первинних документах, не внесені до форми обліку товарних запасів станом на дату початку перевірки 02.05.2025, а саме кабель Proove Type – C 1 метр в кількості 1 шт. за ціною 199,00 грн.
На письмовий запит перевіряючих від 02.05.2025 на час завершення фактичної перевірки 09.05.2025 суб`єктом господарювання, керівником суб`єкта господарювання або особою, що його заміняє, або іншою уповноваженою особою, а у випадку їх відсутності - особою, яка уповноважена здійснювати розрахункові операції, не надано в повному об`ємі документи, що становлять предмет перевірки, а саме: інформацію щодо ведення обліку доходів, та банківські виписки щодо безготівкових розрахунків в даній господарській одиниці в т.ч. із застосуванням електронних платіжних засобів, форму ведення обліку товарних запасів, а також форму ведення обліку товарних запасів та накладні на вибуття товару, який відображений у Відомості зняття залишків ТМЦ станом на 09.05.2025.
Також зазначила, що в пункті 4.1. Прикінцевих положень акту фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/3457202643 (бланк №003684) ФОП ОСОБА_1 визнає факт відсутності відповідних документів на товар який вибув з місця продажу.
Враховуючи вищезазначене, представник відповідача вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просила у задоволенні позову відмовити повністю.
У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що є аналогічними доводам позовної заяви (а.с.78-80).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 у задоволенні клопотання представника ГУ ДПС у Волинській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
У зв`язку з відрахуванням з 23.03.2026 судді Димарчук Т.М. зі штату Волинського окружного адміністративного суду на підставі наказу голови суду від 25.02.2026 №02-07/4/26 та на виконання розпорядження керівника апарату суду від 16.03.2026 №01-87/179/26 проведено повторний автоматизований розподіл справи №140/11010/26.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 прийнято до провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.
У поданих до суду 15.04.2026 додаткових поясненнях представник відповідача підтримала доводи наведені у відзиві на позов, зазначила, що спірні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області винесені правомірно, а відтак підстави для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відсутні.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 28.04.2025 №1477-п (а.с.10) та направлень на перевірку від 01.05.2025 №2226/03-20-07-05 та від 01.05.2025 №2229/03-20-07-05 (а.с.67 зворот.) посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області в період з 02.05.2025 по 09.05.2025 проведено фактичну перевірку магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/ НОМЕР_1 (бланк №003684), яким встановлено зокрема порушення позивачем пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (а.с.15-17).
Акт фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/ НОМЕР_1 (бланк №003684) ФОП ОСОБА_1 отримала 09.05.2025 та була з ним ознайомлена, що підтверджується особистим підписом позивача в акті (а.с.15-17).
Не погодившись із висновками вказаного акту перевірки, позивачем до ГУ ДПС у Волинській області подано заперечення від 23.05.2025 (вх. №19905/6 від 26.05.2025) до якого додано: копію Форми ведення товарних запасів ФОП ОСОБА_1 ; копію договору про надання послуг (виконання робіт) з ремонту (та/або технічного обслуговування) комп`ютерної та іншої техніки від 01.03.2025; копію акта приймання-передачі техніки від 08.05.2025 (а.с.18-22).
Листом від 09.06.2025 №1839/12/03-20-07-05-12 “Про розгляд заперечення” ГУ ДПС у Волинській області повідомило позивача, що заперечення ФОП ОСОБА_1 від 23.05.2025 на акт фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/3457202643 (бланк №003684) прийняті до уваги, однак не спростовують висновки акта фактичної перевірки (а.с.23-25).
На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0183870705 від 13.06.2025 згідно із якими за порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, пункту 1 статті 17, статті 20 Закону №265/95-ВР до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в загальній сумі 59 191,00 грн (а.с.26); податкове повідомлення-рішення №0183880705 від 13.06.2025 згідно із якими за порушення статей 44, 85 ПК України, на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України, пункту 121.1 статті 121 ПК України до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 020,00 грн (а.с.27). 
Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги від 01.07.2025.
Рішенням ДПС України від 26.08.2025 №24856/6/99-00-06-03-02-06 податкові повідомлення-рішення №0183870705 від 13.06.2025 та №0183880705 від 13.06.2025 залишено без змін та збільшено податкове повідомлення від 13.06.2025 №0183870705 в частині застосування штрафних санкцій на суму 80,00 грн, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - залишено без задоволення (а.с.56-59).
З врахуванням рішення ДПС України відповідачем було сформовано та надіслано на адресу позивача податкове повідомлення-рішення №00258760705 від 29.08.2025 згідно із якими за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, статті 20 Закону №265/95-ВР до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 80,00 грн (а.с.33).
Позивач, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Як передбачено підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України 20.1.10. контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Суд звертає увагу на правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.
Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у наказі ГУ ДПС у Волинській області від 28.04.2025 №1477-п зазначено підпункти 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України (а.с.10).
Так, відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Стосовно призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктами 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, суд зауважує, що єдиною передумовою та підставою для призначення такої перевірки є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
У постанові 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок, щодо застосування вказаної норми ПК України.
Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації “яка свідчить про можливі порушення” дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.
Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.
Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Застосування таких висновків Великої Палати Верховного Суду знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 29.11.2021 у справі № 280/1367/20; від 01.12.2021 у справі №400/1646/20; від 06.07.2022 у справі №815/5551/14, від 24.04.2023 у справі №560/2210/19, від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі №140/1846/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22374/21, від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі №600/1402/22-а, тощо.
Якщо систематизувати цю судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його “істотності” чи “не істотності”. Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними, за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.
З огляду на викладене, Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання “наявності підстав для проведення перевірки” від питання “достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі” та/або “недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки”. Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Отже, у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Відтак, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.
Вирішуючи питання дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав для її проведення, суд у даному випадку виходить з того, що в наказі від 28.04.2025 №1477-п про проведення фактичної перевірки контролюючий орган навів наступне формулювання: у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а саме, щодо проведення частини готівкових розрахункових операцій при продажу товарів/наданні послуг без застосування РРО/ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа – питома вага готівкових розрахунків у лютому-березні 2025 року менше 1 відсотка при середньообласному показнику 60,6 %, в використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин – в базах даних ДПС відсутня інформація про оформлення найманих працівників, з метою контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
При цьому, суд враховує, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято наказ від 28.04.2025 №1477-п, стала доповідна записка відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту №165/03-20-07-05-01 від 25.04.2025, у якій зазначено, що в ході аналізу виявлено ризики порушень платниками податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо: здійснення платниками податків розрахункових операцій без застосування РРО/ПРО, без забезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету. У зв`язку з наведеним запропоновано провести фактичні перевірки господарських одиниць згідно Додатку” (а.с.51).
Відповідно до витягу з Додатку до доповідної записки №165/03-20-07-05-01 від 25.04.2025: “код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 , назва платника – ОСОБА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » адреса ГО - АДРЕСА_1 (а.с.51 зворот).
Отже, суд вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпунктів 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.
Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 07.08.2025 у справі № 280/6835/23, ввід 27.03.2025 у справі №280/6830/23 від 27.03.2025 у справі №560/15692/23 від 06.02.2025 у справі №120/11036/23.
Таким чином, оцінивши наказ про проведення перевірки з урахуванням наявної в матеріалах справи доповідної записки, суд дійшов висновку про наявність як правових (посилання на підпункти 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України), так і фактичних підстав для призначення перевірки. На думку суду, обсяг зазначеної у наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2025 у справі №600/5677/24-а.
У зв`язку із вищезазначеним, суд доходить висновку, що контролюючим органом не було допущено порушення процедури призначення та початку проведення фактичної перевірки.
Перевіряючи доводи сторін стосовно наявності (відсутності) порушень вимог Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР), суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Згідно визначень, наведених у статті 2 Закону №265/95-ВР:
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які , здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постановах від 30.10.2025 у справі №160/6719/24, від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23 пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Невиконання вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачає відповідальність у вигляді фінансових санкцій. Зокрема відповідно до пункту 1 статті 17 цього Закону, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Таким чином, кожна з зазначених штрафних санкцій прив`язується у відсотковому відношенні до вартості проданих товарів з порушенням встановленим законом.
Як вбачається із акту фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/3457202643 (бланк №003684) на дату початку перевірки 02.05.2025 о 14:26 год в магазині “iHouse”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (мобільних телефонів). Дані про фактичні залишки запасів товару, що знаходився у місці продажу, відображено у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ТМЦ, яка підписана ОСОБА_2 та надано інформацію про вартість мобільних телефонів, що знаходились в реалізації та зазначені у відомості (а.с.71).
09.05.2025 о 14:26 год. в магазині “iHouse”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у присутності ФОП ОСОБА_1 проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (мобільних телефонів), які знаходились в реалізації. Дані про фактичні залишки мобільних телефонів, що знаходилися у місці продажу відображено у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів ТМЦ, яка була підписана ФОП ОСОБА_1 (а.с.71 зворот).
При перевірці повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків товарно матеріальних цінностей, шляхом співставлення та детального аналізу надходження товару, щодо кількості та асортименту придбаних ТМЦ (згідно наданих до перевірки накладних на внутрішнє переміщення, на підставі яких внесено інформацію про надходження товару до форми ведення обліку товарних запасів), вибуття ТМЦ, щодо кількості, асортименту та ціни реалізованих товарів (згідно інформації даних Системи обліку даних РРО ДПС України, форми ведення обліку товарних запасів) та фактичних залишків ТМЦ (згідно відомостей про залишки ТМЦ, що знаходились в господарській одиниці станом на 02.05.2025 та 09.05.2025), встановлено нестачу товарів (мобільних телефонів) на загальну суму 59072,00 грн, на які не надано документи щодо його вибуття (переміщення, повернення тощо) .
Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що товар виявлений у нестачі ФОП ОСОБА_1 реалізовано без застосування ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджує виконання розрахункових операцій, та без надання покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведення розрахункових операцій, тим самим порушено вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Вказане слугувало підставою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від №0183870705 від 13.06.2025 та застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання на суму 59072,00 грн, відповідальність за які передбачена пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР у розмірі 100% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів, робіт (послуг) за порушення вчинене вперше (а.с.26).
В обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині позивач вказує, що суть вказаного відповідачем правопорушення полягає у тому, що при повторному знятті залишків ТМЦ (мобільних телефонів) 09.05.2025, посадовими особами відповідача було виявлено відсутність двох найменувань товарів, а саме телефонів iPhone 15 Pro Black Titanium 256 та iPhone 13 Pro Max Silver 256, які були наявні при знятті залишків ТМЦ (мобільних телефонів) 02.05.2025. Вказані телефони 08.05.2025 були передані на техобслуговування та можливий ремонт згідно акта приймання-передачі від 08.05.2025 на підставі договору про надання послуг (виконання робіт) з ремонту (та/або технічного обслуговування) комп`ютерної та іншої техніки від 01.03.2025, укладеному з ОСОБА_4 . 
В зауваженнях до акта фактичної перевірки від 09.05.2025 реєстраційний №13137/03-20/07-05/3457202643 (бланк №003684) ФОП ОСОБА_1 вказала, що весь товар який здійснювався облікований, iPhone 15 Pro 256 та iPhone 13 Pro Max 256 обліковані належним чином, відповідні копії документів будуть надані разом із запереченням до акта перевірки у передбачений законом термін. 
Як встановлено судом, не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подала на акт перевірки заперечення від 23.05.2025, до якого долучила: копію Форми ведення товарних запасів ФОП ОСОБА_1 ; копію договору про надання послуг (виконання робіт) з ремонту (та/або технічного обслуговування) комп`ютерної та іншої техніки від 01.03.2025, укладеного з ОСОБА_4 ; копію акта приймання-передачі техніки від 08.05.2025 (а.с.18-22).
Так, відповідно до договору про надання послуг (виконання робіт) з ремонту (та/або технічного обслуговування) комп`ютерної та іншої техніки від 01.03.2025, укладеному між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_4 (виконавець), замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати протягом строку дії цього договору послуги з якісного, своєчасного ремонту та/або обслуговуванню комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, смартфонів, планшетів, ноутбуків та іншої техніки, переданих замовником, а замовник зобов`язується прийняти належним чином подані послуги та оплатити їх вартість (а.с.20).
Згідно із актом приймання-передачі техніки від 08.05.2025 ФОП ОСОБА_1 передала, а ФОП ОСОБА_4 прийняв для проведення ремонту (технічного обслуговування) наступну техніку: смартфон iPhone 15 Pro Black Titanium 256 та смартфон iPhone 13 Pro Max Silver 256, які потребують обслуговування та/або ремонту (а.с.21).
Відповідно до пункту 44.6. статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Верховний Суд у постановах від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 виснував, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки.
Водночас якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 06.08.2019 у справі № 160/8441/18 та від 29.05.2020 року у справі № 826/27811/15.
Таким чином, оскільки копія договору про надання послуг (виконання робіт) з ремонту (та/або технічного обслуговування) комп`ютерної та іншої техніки від 01.03.2025, укладеного з ОСОБА_4 та копія акта приймання-передачі техніки від 08.05.202 (смартфонів iPhone 15 Pro Black Titanium 256 та iPhone 13 Pro Max Silver 256) були надані податковому органу разом із запереченнями до винесення оскаржуваного податкового повідомлення – рішення від №0183870705 від 13.06.2025, то в силу вищезазначених норм та висновків Верховного Суду, такі документи мали бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Однак, відповідач не врахував відповідні документи, які спростовували висновки контролюючого органу щодо реалізації ТМЦ (мобільних телефонів) з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідачем не надано оцінки документам, що підтверджують вибуття зазначених товарів у господарській одиниці, не перевірено відповідність зазначених у цих документах товарам тим, які зафіксованих у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів, що свідчить про формальний підхід контролюючого органу. При цьому жодних пояснень щодо неврахування поданих позивачем документів під час розгляду заперечень на акт перевірки та вирішення питання про прийняття оскаржених рішень контролюючим органом не надано.
Разом з тим, суд зазначає, що доказом, що підтверджує вчинення розрахункової операції (в даному випадку реалізації товару), є розрахунковий документ.
Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство, що регулює систему розрахунків при здійсненні торгівлі, визначає, що саме передача товару або надання послуги є визначальними для встановлення обов`язку щодо видачі розрахункового документа.
Таким чином, ключовою обставиною, яка має бути належним чином досліджена та перевірена, є сам факт видачі або невидачі розрахункових документів покупцям при передачі їм товару чи послуги, а не лише факт встановлення нестачі товарів (мобільних телефонів) на які не надано документи щодо його вибуття (переміщення, повернення тощо), як визначальної підстави, що свідчить про реалізацію позивачем товару без застосування ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджує виконання розрахункових операцій, та без надання покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведення розрахункових операцій.
Саме ця обставина повинна була перевірена та встановлена відповідачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
Таким чином, визначальним, для правильного вирішення спору є те чи надавались покупцям розрахункові документи саме при передачі їм товарів або послуг. Саме цей факт, а не встановлення нестачі товарів (мобільних телефонів), мали бути визначальним для з`ясування наявності чи відсутності порушення позивачем вимог пункту 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР (проведення розрахункових операцій в безготівковій формі без застосування РРО, без створення у паперовій та/або електронній формі та без надання покупцеві розрахункових документів на повну суму покупки).
Під час перевірки контролюючий орган має встановити належними доказами наявність об`єктивної сторони правопорушення - бездіяльність суб`єкта господарювання у вигляді невидачі чеку, не проведення операції тощо. Встановлення нестачі товарів (мобільних телефонів), не свідчить сама собою про існування обставин, які створюють склад правопорушення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку контролюючий орган не встановив реалізацію товару без застосування ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджує виконання розрахункових операцій, та без надання покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведення розрахункових операцій, докази цього відсутні у матеріалах перевірки, а лише констатував нестачу товарів (мобільних телефонів) на загальну суму 59072,00 грн, на які не надано документи щодо його вибуття (переміщення, повернення тощо). Сама по собі відсутність даних ТМЦ (мобільних телефонів) в приміщенні магазину в день закінчення перевірки не може свідчити про реалізацію цих товарів, оскільки за відсутності факту продажу, такі висновки є припущенням, оскільки ключовим елементом норми статті 17 Закону №265/95-ВР, яка передбачає фінансову санкцію, є встановлення в ході перевірки саме факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.
Аналогічно, відсутність документів, що підтверджують вибуття даних ТМЦ в приміщенні магазину в день закінчення перевірки у місці продажу (господарській одиниці) під час проведення фактичної перевірки сама по собі, за відсутності інших доказів, не може встановлювати факт саме реалізації цього товару з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР та бути підставою для застосування до суб`єкта господарювання санкції, передбаченої статтею 17 Закону №265/95-ВР.
Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що висновки відповідача щодо порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, які полягали у реалізації товарів на суму 59 072,00 грн без застосування ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджує виконання розрахункових операцій, та без надання покупцям розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведення розрахункових операцій, не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, а відтак податкове повідомлення-рішення від №0183870705 від 13.06.2025 в частині позовних вимог щодо застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції на суму 59 072,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо виявлених під час перевірки порушень пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суд враховує наступне.
Так, пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 2 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.
Згідно з абзацом 60 статті 2 Закону №265/95 термін “технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту” для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України “Про захист прав споживачів”. Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 №231, смартфони та мобільні телефони (код згідно з УКТЗЕД 8517120000) віднесені до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій.
Разом з тим, відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована нормами розділу V цього Закону.
Згідно із статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР, вбачається два самостійних склади правопорушення, за які як у їх взаємній сукупності, або у кожному конкретному випадку може бути визнано, як порушення та застосована штрафна санкція.
До першого складу, можна віднести порушення пов`язане із здійсненням суб`єктом господарювання реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, тобто взагалі, та/або до другого - не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності):
1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку;
2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Аналогічні висновки щодо тлумачення змісту вказаних норм Закону приведені у постановах Верховного Суду від 30.07.2025 у справі № 380/6314/24, від 30.09.2025 у справі № 520/22949/24.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (пункт 2 статті 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”).
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
В постанові від 29.09.2025 у справі №380/12025/24 Верховний Суд зазначив, що аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації в порядку, встановленому законодавством, відповідає бухгалтерському обліку. Відтак, для встановлення факту не облікування товарів в установленому порядку слід перевірити відповідні бухгалтерські регістри та первинні документи, на підставі яких вони ведуться (як то накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо). У свою чергу порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність як таких відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, їх походження.
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі - Порядок №496).
Даний Порядок визначає Правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:
-документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;
-первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №496 встановлено, що форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.
Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку № 496 записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів.
Згідно з пунктом 9 розділу ІІ порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Відповідно до пункту 10 розділу ІІ порядку № 496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.
Пунктом 11 розділу ІІ Порядку №496 встановлено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).
Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Так, з метою перевірки питань дотримання суб`єктом господарювання порядку здійснення розрахунків та ведення касових операцій, перед початком фактичної перевірки посадовими особами відповідача 02.05.2025 в даній господарській одиниці придбано кабель Proove Type – C 1 метр в кількості 1 шт. по ціні 199,00 грн. Розрахункова операція проведена ОСОБА_2 у безготівковій формі з використанням ПРРО ф.н. НОМЕР_2 , покупцю надано фіскальний чек в електронній формі.
Разом з тим, перевіркою встановлено факт наявності (зберігання) у місці продажу (господарському об`єкті) та продажу (реалізації) через ПРРО товарів, які не були відображені в первинних документах, внесених до форми обліку товарних запасів станом на дату початку перевірки 02.05.2025, тобто не облікованих у встановленому законодавством порядку - кабель Proove Type – C 1 метр в кількості 1 шт. на загальну суму 199,00 грн, тим саме встановлено порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, чим порушено вимоги пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Позивачем не надано обгрунтованого пояснення в спростування таких висновків податкового органу, як і не надано первинних документів, що підтверджують облік та надходження товару, який був реалізований через ПРРО.
Ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №420/12275/22
З огляду на встановлені порушення, відповідачем правомірно притягнуто позивача до фінансової відповідальності за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) на суму 119,00 грн, відповідальність за які передбачена статтею 20 Закону № 265/95-ВР, а відтак податкове повідомлення-рішення №0183870705 від 13.06.2025 в частині застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції на суму 119,00 грн є правомірним.
Окрім того, податковим повідомленням-рішенням №00258760705 від 29.08.2025 позивачу донараховано штрафні санкції в розмірі 80,00 грн за реалізацію товарів (кабель Proove Type – C 1 метр в кількості 1 шт. на загальну суму 199,00 грн), які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) на суму 80,00 грн, відповідальність за які передбачена статтею 20 Закону № 265/95-ВР, а відтак з урахуванням вищенаведеного, вказане податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.
Щодо правомірності застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції в розмірі 1 020,00 грн за порушення статей 44, 85 ПК України (ненадання документів), суд зазначає наступне.
Згідно з пунктами 44.1, 44.3 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Відповідно до підпункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Відповідно до запиту про надання документів від 02.05.2025 на підставі пункту 85.2 статті 85 ПК України та у зв`язку проведенням фактичної/документальної перевірки магазину “iHouse”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 зобов`язано позивача у термін до 12 год. 00 хв. 05.05.2025 надати документи, що становлять предмет перевірки (а.с.72).
На письмовий запит посадових осіб податкового органу від 02.05.2025, під час проведення перевірки платником податків надано копії документів, а саме: форму обліку товарних запасів з відображенням накладних на придбання з 30.04.2025 по 01.05.2005, договір купівлі продажу товару №15 від 07.04.2025 з ФОП ОСОБА_3 та первинні документи до нього (накладні на товар від 30.04.2025 №А2, від 30.04.2025 №А3), договір про здійснення спільної діяльності від 01.02.2025 №1/01-25, укладений з ФОП ОСОБА_2 (а.с.73-76).
Разом з тим, посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області 09.05.2025 складено Акт, який засвідчує факт ненадання у визначений у запиті строк (надання не в повному обсязі) платником податків документів для фактичної перевірки, яким встановлено, що на запит податкового органу від 02.05.2025 станом на 09.05.2025 (дата закінчення перевірки), суб`єктом господарювання, керівником суб`єкта господарювання або особою, що його заміняє, або іншою уповноваженою особою, а у випадку їх відсутності - особою, яка уповноважена здійснювати розрахункові операції, зазнані у запиті документи, а саме: інформацію щодо ведення обліку доходів, та банківські виписки щодо безготівкових розрахунків в даній господарській одиниці в т.ч. із застосуванням електронних платіжних засобів – до перевірки не надано (а.с.72 зворот)
Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність у діях позивача порушення статей 44, 85 ПК України та як наслідок правомірність застосування до позивача штрафних санкцій передбачених пунктом 121.1 статті 121 ПК України в сумі 1 020,00 грн.
З огляду на наведене, судом не встановлено порушень ГУ ДПС у Волинській області при прийнятті податкового повідомлення-рішення №0183880705 від 13.06.2025.
Отже, беручи до уваги встановлені обставини справи та досліджені письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від №0183870705 від 13.06.2025 в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 59 072,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню, а в іншій частині податкове повідомлення рішення прийняте правомірно. 
В задоволенні решти позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0183880705 від 13.06.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1020,00 грн та №00258760705 від 29.08.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 80,00 грн належить відмовити.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. 
Позивачем за подання даного позову згідно з квитанцією №6777-9810-1235-1353 від 25.09.2025 сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Враховуючи, що суд задовольняє позов частково, тому на користь позивача необхідно стягнути, пропорційно до задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 949,37 грн (у відсотках до задоволених вимог).
Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області №0183870705 від 13.06.2025 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 59 072,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 949,37 грн (дев`ятсот сорок дев`ять гривень 37 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679).

Суддя С.Ф. Костюкевич