ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 травня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 390/2294/25
провадження № 22-ц/4809/916/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
при секретарі -  Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2026 року (суддя Гершкул І.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

встановив:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 27.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 7403125, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит у сумі 5000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Кредитодпіець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит визначеній Кредитним договором, у свою чергу відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконав.
24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір №107-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №7403125 від 27.04.2024 року. Внаслідок цього ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Позивач вказав, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані йому від Первинного кредитора згідно Договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024, відповідно до якого сума заборгованості відповідача становить 20 309,30 грн, з яких:
4930 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту;
8679,30 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків;
1100 грн - прострочена заборгованість за комісією;
5600 грн - сума неустойки та/або процентам за порушення грошового зобов`язання.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу. 
Рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором №7403125 від 27.04.2024 року в сумі 14709 грн. 30 коп. і судові витрати у сумі 5754 грн. 46 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до предмета доказування у вказаній категорій справ позивач мав би довести, по-перше, факт укладення договору (виникнення правовідносин між сторонами) і а отримання Відповідачем грошових коштів на основі договору, а по-друге, набуття Позивачем права вимоги до Відповідача на підставі кредитного договору. Договір № 7403125 від 27.04.2024 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме Відповідачем, оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідачки не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно з вимогами законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. При цьому, Позивачем не надано достатніх і допустимих доказів того, що саме Відповідачка погодила всі істотні умови вказаного кредитного договору, оскільки навіть у самому договорі відсутній будь-який ідентифікатор, за допомогою якого відповідач нібито підписала договір. Відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів Відповідачці від Позивача за кредитним договором № 7403125 від 27.04.2024 року та отримання саме Відповідачкою вищезазначених коштів. Відповідачка звертає увагу суду, що Позивачем до суду не надано обґрунтованих доказів щодо зарахування за вказаним договором коштів на картковий рахунок Відповідачки та що вказаний рахунок належить саме їй, а також матеріали справи не містять доказів фактичного користування Відповідачкою кредитними коштами (руху коштів на особовому рахунку позичальника). Також вказала, що довідка про переказ грошових коштів, не є належним та достатнім доказом, відсутня інформація. щодо: перерахування коштів позивачем; отримання кредиту відповідачем; виникнення грошового зобов`язання. Отже, твердження Позивача про наявність боргу є недоведеними. Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.04.2024 року між ТОВ ''Мілоан'' і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7403125, шляхом заповнення заяви на отримання кредиту в електронному вигляді, згідно якого ТОВ ''Мілоан'' надали ОСОБА_1 кредит у сумі 5000 грн., строком на 345 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 511% річних, сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1150 грн., зі сплатою штрафу у розмірі 700 грн. за кожен випадок порушення зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком дати платежів, якщо порушення відповідно дати платежу триває більше 6 днів, сукупна сума неустойки не може перевищувати 50% суми кредиту, а ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості. Крім того, ОСОБА_1 , шляхом підписання електронним підписом, ознайомилася з графіком платежів. 
Довідка про ідентифікацію свідчить, що ОСОБА_1 , із якою укладено договір №7403125 від 27.04.2024 року ідентифікована ТОВ ''Мілоан'' одноразовим ідентифікатором 115827, який направлено на номер телефону НОМЕР_1 . 
Платіжне доручення №129491626 від 27.04.2024 року свідчить, що ТОВ ''Мілоан'' перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5000 грн. із призначенням платежу: кошти згідно договору №7403125. 
Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ ''Мілоан'' станом на 24.09.2024 року свідчить, що загальна сума заборгованості 20309,30 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 4930 грн., за відсотками - 8679,30 грн., за комісією - 1100 грн., за неустойкою/штрафом - 5600 грн., що також підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором №7403125 від 27.04.2024 року. 
24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «Мілоан» передали ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором №7403125 від 27.04.2024 року. 
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на адресу відповідача направлено досудову вимогу від 12.08.2025 року, яка залишена відповідачем без задоволення.
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 14709,30 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 4930 грн., за відсотками - 8679,30 грн., за комісією - 1100 грн. У задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за штрафом відмовлено.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до ч. 1 ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг №2664-III договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін.
Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір №7403125 від 27.04.2024 року, електронним підписом одноразовим ідентифікатором №115827.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
При цьому у відповідності до ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 у справі №280/4456/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19, від 09.06.2023 у справі №280/4461/20.
Відповідачем не спростовано факт укладення ним вказаного вище кредитного договору з ТОВ «Мілоан», а також факт отримання за його умовами кредитних коштів безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_2 на суму 5000,00 грн.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення відповідачем кредитного договору та отримання позичальником кредитних коштів; враховуючи неналежне виконання останнім умов договору та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за вказаним кредитним договором.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено доповідачем 04.06.2026.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич