ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8939/26	Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П. 	
Провадження № 33/817/346/26 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Іщука К.В.  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Іщука К.В. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2026 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від14 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 15.04.2026 о 00:11 в м. Тернополі, вул. Миру, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці; неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвокат Іщук К.В. зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм права, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що із наявних у матеріалах справи відеозаписах із нагрудної камери працівників патрульної поліції спостерігається весь алгоритм дій поліцейського та відсутності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на предмет його стану наркотичного сп`яніння, а також вбачається відсутність у нього будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Звертає увагу суду, що із вказаних фактів, що відображені на відеозаписах чітко вбачається адекватне поводження ОСОБА_1 , а його принциповість щодо пояснення причини зупинки призвела до того, що працівники поліції почали нав`язувати йому притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП.
Вказує, що висновок працівника поліції про те, що в ОСОБА_1 дуже розширені зіниці, які не реагують на світло та неприродна блідість обличчя є абсурдними, оскільки в останнього наявні проблеми із зором та він носить контактні лінзи діоптрією (-4,25) на одне око та (-3,75) на інше, що підтверджується рецептом офтальмолога від 02.04.2026 року (копія у матеріалах справи), а блідість обличчя є його природним станом, окрім цього останній ніколи не вживав та не вживає не тільки наркотичні засоби, але і взагалі алкоголю, оскільки є професійним спортсменом.
Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що огляд на стан сп`яніння має бути проведений у присутності працівників поліції, однак в силу того, що працівники поліції не бажали доставляти ОСОБА_1 в місце проведення огляду, останній маючи на руках направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, пройшов його самостійно в КНП “Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань” ТОР. При цьому, огляд на предмет сп`яніння проведено у межах 2 годинного строку з моменту виявлення поліцією підстав для його проведення.
Звертає увагу, що не відповідає дійсності зазначено судом першої інстанції про те, що при факті огляду на стан наркотичного сп`яніння не складається акт огляду, оскільки згідно чинної “Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395” зазначається, що результати огляду зазначаються у акті огляду.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки із змістом постанови суду першої інстанції ознайомився після її отримання захисником через електронний кабінет 22.05.2026 року.
Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іщука К.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 14.05.2026 року.
Як вбачається із змісту апеляційної скарги, зі змістом постанови суду першої інстанції від 14.05.2026 року ОСОБА_1 ознайомився після її отримання захисником через електронний кабінет ЄСІТС 22.05.2026 року, що підтверджується карткою руху документу у ЄСІТС.
Апеляційну скаргу подано 03.06.2026 року.     (а.с.33)
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.
Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, із системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язком водія, а не його правом. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 641132 від 15.04.2026, який був предметом дослідження місцевого суду, 15.04.2026 о 00:11 в м. Тернополі, вул. Миру, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці; неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).
В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Протокол підписаний ОСОБА_1 , що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та відеореєстратора із службового автомобіля працівників патрульної поліції.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, на якому зафіксована причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 пов`язана з тим, що останній керував транспортним засобом під час комендантської години, введеної у зв`язку з дією на території України воєнного стану, після чого вказаний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції, та в ході перевірки документів виявлено відсутність страхового полісу згідно з базою даних МТСБУ.
Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА № 7026310 від 15.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Окрім того, оглянутим апеляційним судом відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції, встановлено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що йому було повідомлено та неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 відмовився, мотивуючи безпідставною зупинкою та висловлюючи бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу шляхом продування у трубочку, у зв`язку з чим був повідомлений про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції № 1452/735 огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я, тоді як проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора застосовується для виявлення стану алкогольного сп`яніння. Отже, наполягання ОСОБА_1 виключно на проведенні огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу не свідчить про його згоду пройти огляд у встановленому законом порядку з метою виявлення наркотичного сп`яніння. 
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що він обґрунтовує окремими часовими фрагментами відеозапису, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки такі дії водія мали місце уже після неодноразово повтореної пропозиції поліцейських пройти огляд у медичному закладі, відмови від проходження такого огляду зі сторони ОСОБА_1 , роз`яснення наслідків такої відмови та повідомлення про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме — відмова водія транспортного засобу, у якого наявні ознаки наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Посилання захисника на відсутність у матеріалах справи акта медичного огляду є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Складання акта огляду передбачає проведення відповідних лабораторних чи технічних досліджень, які не відбулися через добровільну відмову правопорушника.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що відповідно до приписів п.10 Інструкції № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія трансфертного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Проте, у даному випадку працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, перевірити які можливо лише у медичному закладі, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Апеляційні доводи захисника Іщука К.В. про те, що у водія ОСОБА_1 не було ознак наркотичного сп`яніння зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому у патрульних поліцейських не було жодних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції.
Твердження апелянта про те, що у ОСОБА_2 наявні проблеми із зором, що пояснює розширені зіниці, не спростовує наявності у працівників поліції підстав вважати, що водій перебував у стані наркотичного сп`яніння. 
Що стосується доводів сторони захисту, що ОСОБА_1 є професійним спортсменом, апеляційний суд оцінює критично, оскільки сам по собі факт заняття спортом та наявність спортивного звання не спростовують наявності у особи ознак сп`яніння та не звільняють водія від обов`язку пройти огляд на законну вимогу працівника поліції. 
Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Інші доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 
Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Іщуку К.В. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2026 року. 
Апеляційну скаргу адвоката Іщука І.В.. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя