Справа № 522/11833/25
Провадження № 2/496/760/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
повний текст

16 квітня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Буран В.М.,
за участю: секретаря – Агаджанян Д.Х.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір страхування наземного транспорту №12618897-02-16-01 від 29.01.2021 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Mercedes-Benz CLA 220 СІ», д.н.з. « НОМЕР_1 ».
У відповідності до умов Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до Европротоколу, від 21.08.2021 р., о 13 год. 25 хв., в Одеська область, Авангард Ангарська, 19, відбулося зіткнення автомобіля «MERCEDES-BENZ AXOR» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 ( далі - Відповідач) з автомобілем «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_3 . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 », що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 21.08.2021 року (надалі - Європротокол).
Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Згідно Європротоколу від 21 серпня 2021 року ОСОБА_2 свою вину визнав.
Потерпіла особа - ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «ВУСО із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «ВУСО» 21.08.2021 року було здійснено огляд автомобіля «Mercedes-Benz» CLA 220 CDI», д.н.3. « НОМЕР_3 » та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень.
Згідно Рахунку на оплату №MP-00000173 від 13.09.2021 р. загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz CLA 220 СІ», д.н.з. « НОМЕР_3 » склала 9 061, 20 грн.
Факт ДТП 21 серпня 2021 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2166884-1 від 15.09.2021 року.
Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №12618897-02-16-01 від 21.01.2021 року, на підставі 1 страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (надалі - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування через автосервіс на користь потерпілої особи у сумі 9 061, 20 грн.
Згідно страхового акту №2166884-1 від 15.09.2021 року сума страхового відшкодування в розмірі 9 061, 20 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 » - ФОП ОСОБА_4 .
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав 9 061, 20 грн.
Транспортний засіб, яким керував Відповідач, був забезпечений Полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №202471990 на момент ДТП 21.08.2021 року в САТ «СК INGO». Поліс був укладений з ТОВ «ТВ-СЕРРУС». САТ «СК INGO» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №202471990 розрахованого з урахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням розміру франшизи.
Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди Відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової САТ «CK INGO», що склала - 9 061,20 грн.
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування.
Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну Відповідачем наслідок ДТП 21.08.2021 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 2 600, 00 грн.
Позивач в судове засідання не прибув, надіслав заяву про слухання справи за його відсутності, просить задовольнити позовну заяву.
Відповідач подав заяву в якій не заперечував проти стягнення розміру франшизи у сумі 2 600 грн., однак заперечує проти розміру понесених судових витрат, які склали 12 793,30 грн.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 21.08.2021 р., о 13 год. 25 хв., в Одеській області, с. Авангард вул. Ангарська, 19, відбулося зіткнення автомобіля «MERCEDES-BENZ AXOR» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_3 . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 », що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 21.08.2021 року та поясненнями водія ОСОБА_3 . 
Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно Європротоколу від 21 серпня 2021 року ОСОБА_2 свою вину визнав (а.с. 11, 16).
ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір страхування наземного транспорту №12618897-02-16-01 від 29.01.2021 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Mercedes-Benz CLA 220 СІ», д.н.з. « НОМЕР_1 » (а.с. 4-7, 9, 10)
29.01.2021 рокуПрАТ «СК «ВУСО» було складено АКТ (протокол) огляду ТЗ – «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 » страхувальник ОСОБА_3 .
Відповідно до рахунку фактури № МР-00000173 від 13.09.2021 р. ФОП ОСОБА_4 надало рахунок на замовлення ОСОБА_3 щодо виконання робіт та вартість запчастин та матеріалів на загальну суму 9 061,20 гривень з ПДВ (а.с. 19).
Згідно страхового акту №2166884-1 від 15.09.2021 року сума страхового відшкодування в розмірі 9 061, 20 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz CLA 220 CDI», д.н.з. « НОМЕР_3 » - ФОП ОСОБА_4 (а.с. 22).
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 15.09.2021 р. №45267 ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунок ОСОБА_4 ФОП 9 061,20 гривень, з відповідним призначенням платежу що страхового випадку ОСОБА_3 заява 26.08.2021 р.
Транспортний засіб «MERCEDES-BENZ AXOR» д.н.з. « НОМЕР_2 », яким керував за ОСОБА_2 , був забезпечений Полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №202471990 на момент ДТП 21.08.2021 року в САТ «СК INGO». Поліс був укладений з ТОВ «ТВ-СЕРРУС». САТ «СК INGO» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №202471990 розрахованою з урахуванням амортизаційного зносу та вирахуванням розміру франшизи у розмірі 2 600,00 гривень (а.с. 13, 14).
Згідно з договору про відступлення права вимоги №29/07/2024 від 29.07.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» передало права вимоги ФОП ОСОБА_1 відповідно переліку договорів страхування, визначених додаток №1 до договору №29/07/2024, зокрема щодо ОСОБА_2 (а.с. 24-28).
Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № 2003028 від 30.07.2024 року та акт (вимоги) №2003028-1 складених позивачем ФОП ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги з боку ПрАТ «СК «ВУСО» та роз`яснено про необхідність сплати франшизи в розмірі 2 600,00 гривень (а.с. 30-32).
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).
Верховним Судом враховано правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.
За положенням п.1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва.
Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, враховуючи, що ПрАТ «СК «ВУСО»» здійснено виплату страхового відшкодування 9 061,20 грн., в свою чергу ТОВ «ТВ-СЕРРУС» здійснило виплату з урахуванням визначеної франшизи, тому у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як правонаступника ПрАТ «СК «ВУСО»», виникло право вимоги до завдавача шкоди та винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 щодо стягнення франшизи у розмірі 2 600,00 гривень, а отже позовна заява підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц).
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, представником позивача надано: договір № 88 про надання правової (правничої) допомоги від 01 лютого 2024 року; акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 10 жовтня 2024 року, відповідно до якого адвокатом виконані послуги на суму 12 793,30 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера від 10 лютого 2025 року на суму 12 793,30 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер.
Так, ознайомившись із актом приймання-передачі правової допомоги встановлено, що адвокатом було виконано наступні дії: вивчення матеріалів страхової справи; підготовка та відправка адвокатських запитів; підготовка позовної заяв; підготовка процесуальних документів для подання позову; підготовка заяв та клопотань в межах розгляду справи; представництво інтересів позивача в суді.
З урахуванням того, що в судовому процесі представник позивача не приймав участі в судових засіданнях, а лише подав заяви про розгляд справи за відсутності позивача, а також усував недоліки шляхом сплати судового збору, що не було виконано при подачі позову, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 500 грн., які на думку суду є спів мірними із наданим об`ємом правової допомоги.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, ЦПК України, 

У Х В А Л И В :

Позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу та судових витрат – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2 600 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 25.05.2026 року з урахуванням навантаженості складу суду, яке пов`язано з тим, що від штатної кількості – 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки - 6, недостатня кількість суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, введенням воєнного стану, відпустки у травні 2026 р., обумовлює збільшення строку виготовлення повного тексту рішення суду, оскільки показники навантаження перевищують нормативні у 8 разів, суд першої інстанції позбавлений можливості дотримання строків, передбачених національним законодавством.
З урахуванням рекомендованих Вищою радою правосуддя показників, ДСА України зробила розрахунок необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23. Згідно розрахунків ДСА України,чисельність суддів Біляївського районного суду, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб.

Суддя В.М. Буран