ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/826/26 Справа № 175/20453/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника адвоката Булая В.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Булая В.С. на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови суду 13 жовтня 2025 року о 21-50 год. біля будинку 9 по вул. Комерційна у місті Краматорську Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA HILUS номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора тест №304 з результатом 1,28 проміле. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Водій скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з постановою суду захисник Булай В.С. оскаржив постанову в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не отримував повного тексту постанови, тому подав апеляційну скаргу для дотримання строків, передбачених ст. 294 КУпАП. Повідомив, що після ознайомлення з повним текстом постанови в найкоротший термін подасть уточнену (доповнену) апеляційну скаргу. Просить постанову скасувати , провадження закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступного.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 та його захисник не отримали повного тексту постанови суду та не були належним чином з нею ознайомлені, у зв`язку з чим були позбавлені можливості подати розгорнуту апеляційну скаргу із викладенням мотивів незгоди з рішенням суду першої інстанції є безпідставними.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 надіслана судом та зареєстрована 23.12.2025 року, а загальний доступ до неї забезпечено 24.12.2025 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження.
Таким чином, сторона захисту мала достатній час і реальну можливість ознайомитися з повним текстом оскаржуваного рішення до подання апеляційної скарги. Крім того, стороні захисту було забезпечено можливість ознайомитися з матеріалами справи у суді апеляційної інстанції.
Станом на час апеляційного розгляду доповнена апеляційна скарга до суду не надходила.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до загальної незгоди з постановою суду першої інстанції, посилань на нібито допущені порушення норм матеріального та процесуального права і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Водночас апелянт не оспорює обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, та не ставить під сумнів допустимість і належність доказів, наявних у матеріалах справи.
Незважаючи на відсутність у апеляційній скарзі конкретизованих доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити її законність і обґрунтованість, а також правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи на підставі наявних у матеріалах провадження доказів та зазначає наступне.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 1 цього Кодексу, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Також апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Проте суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 482504 від 13.10.2025 р., відповідно до якого, 13 жовтня 2025 року о 21-50 год. біля будинку 9 по вул. Комерційна у місті Краматорську Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA HILUS номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора тест №304 з результатом 1,28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , останньому були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статті 63 Конституції України.
Роздруківкою чека тестування № 304 від 13.10.2025 р. на алкоголь за допомогою газоаналізатора приладу Alcotest Drager 7510, який підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1.28 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про згоду з його результатами.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1, 28 ‰.
Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Носієм інформації на якому наявний запис відеофіксації скоєння, відповідно до якого, було зафіксовано рух транспортного засобу TOYOTA HILUS номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений під час руху. Під час фіксації подій на нагрудний відео реєстратор (bodycam) працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію пройти огляд за допомогою Алкотестера Drager, ОСОБА_1 погодився. Після проходження огляду за допомогою Алкотестера Drager на стан сп`яніння на місці зупинки, працівниками поліції оголошено ОСОБА_1 результат огляду 1,28 ‰, з висновками якого ОСОБА_1 погодився та підписав чек. Працівником поліції було роз`ясненні права ОСОБА_1 передбачені ст. 10 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був підписаний ОСОБА_1 без зауважень. 
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту та подані клопотання, заявлені під час розгляду справи. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі або про зупинення судового провадження про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 був обізнаний про направлення протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, належним чином повідомлений про місце, час та дату судового розгляду, скористався своїм правом на захист уклавши угоду з захисником який представляв його інтереси у суді та надавав правову допомогу, проте до судового засідання не з`явився.
Його захисник адвокат Ігнатов Є.Є. надавав до суду клопотання які вважав необхідним для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , які судом було розглянуті.
Тому вважаю вірним висновок суду першої інстанції, що керуючись ст. 268 КУпАП справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку, визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, з врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та про незаконність і необґрунтованість постанови є безпідставними.
Апелянтом не наведено конкретних і обґрунтованих заперечень щодо встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до висловлення незгоди з висновками суду та прийнятим рішенням, що саме по собі не є підставою для його скасування чи зміни.
Відтак наведені аргументи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Булая В.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя