Справа № 478/707/26 Провадження № 1-кп/478/67/2026 	

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ( в режимі в відеоконференції з ДУ « Казанківська ВК № 93» ) ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 120226152270000085 від 09.04.2026 року за обвинуваченням :
ОСОБА_4  , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуваючого покарання в ДУ «Казанківська ВК №93» за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с-ще Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, раніше судимого: 21.08.2023 року Малинівським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 01.09.2023 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі; 16.04.2024 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за вироками призначено остаточне покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
ОСОБА_4 , будучи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Казанківська ВК (№ 93)» та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, обвинувачується у вчиненні злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарання, вчиненої занаступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимий, востаннє 21.08.2023 вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання, у виді позбавлення волі на 5 років 2 місяці;01.09.2023 вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання, у виді позбавлення волі на 2 роки, 29.02.2024, відповідно до протоколу засідання центральної комісії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання щодо установ Південного регіону № 2/12н-2024 від 12.02.2024 прибув до ДУ «Казанківська ВК (№ 93)» для відбуття покарання.
За час відбування покарання у вказаній установі виконання покарань, засуджений ОСОБА_4 , заохочень не отримував. 
Проте, за систематичне порушення встановленого режиму відбування покарання ОСОБА_5 має 31 дисциплінарне стягнення, серед яких 6 поміщень до дисциплінарного ізолятору (ДІЗО) та переведення до приміщення камерного типу (ПКТ).
Зокрема, 17.11.2025, на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.11.2025 (судова справа № 478/1339/25) ОСОБА_6 за вчинення порушення установленого порядку відбування покарання (самовільне залишення локального сектору), переведено до ПКТ строком на 3 місяці. 17.02.2026 ОСОБА_4 звільнено з ПКТ та визначено місце утримання - відділення соціально-психологічної служби № 10.
Загалом, за весь період відбування покарання в установах виконання покарань до ОСОБА_4 застосовано 33 дисциплінарних стягнень, з яких 30, на теперішній час, не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.
Проте, ОСОБА_4 за період відбування покарання в установі на шлях виправлення не став, а навпаки вживає дії, направлені на порушення режиму.
Так, 09.04.2026 о 11 год. 30 хв. засуджений ОСОБА_4 , будучи, відповідно до «Графіку залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці відділення № 10», затвердженого начальником установи ОСОБА_7 від 31.03.2026, залученим адміністрацією ДУ «Казанківська ВК (№ 93)», до 2-х годинного відпрацювання із благоустрою закріпленої території за відділенням № 10, розташованої за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с-ще. Новоданилівка, вул. Індустріальна, 4, відповідно до розділу XVII Правил, ч. 5 ст. 60 та ч. 5ст. 118 КВК України, та затвердженого графіку чергувань, перебуваючи на центральній алеї житлової зони, відкрито, в категоричній формі, в присутності представників адміністрації ДУ «Казанківська ВК (№93)», а саме: в.о. начальника відділення соціально-психологічної служби № 10 ОСОБА_8 ; чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 ; молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 ; в.о. першого заступника начальника установи ОСОБА_11 та начальника установи ОСОБА_7 , відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи виконання покарань, а саме приступити до 2-х годинного відпрацювання із благоустрою території установи виконання покарань, чим порушив вимоги ст. 9 КВК України, згідно якої засуджені зобов?язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч. 3 ст. 307 КВК України, п. 4 ч. 2 розділу ІІ Правил, згідно яких засуджені зобов?язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, а також п. 2 ч. 2 розділу ІІ Правил, згідно яких засуджені зобов?язані утримувати в чистоті і порядку приміщення установи виконання покарань, та абз. 7 п. 3Розділу ІІ Правил, згідно якого, засуджені зобов?язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.
При цьому, засуджений ОСОБА_4 був забезпечений необхідним робочим інвентарем, пройшов інструктаж з техніки безпеки та за станом здоров?я міг залучатися до прибирання території установи виконання покарань.
В подальшому, засудженому ОСОБА_4 повторно, в усній формі, роз?яснено його права та обов?язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, які передбачені ст. 9 КВК України, ч. 3 ст. 10 КВК України, п. 4 ч. 2 розділу II Правил, п. 2 ч. 2 розділу ІІ Правил, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, однак засуджений ОСОБА_12 відкрито, в категоричній формі, в присутності вищезазначених працівників установи відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи, при цьому останній був зобов?язаний і міг виконувати законні вимоги адміністрації установи виконання покарань, але умисно відмовився їх виконувати без поважних причин.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та вказав, що згідний з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, підтвердив факт відмови від виконання обов`язків в присутності працівників установи, а саме: в.о. начальника відділення соціально-психологічної служби № 10 ОСОБА_8 ; чергового помічника начальника установи ОСОБА_9 ; молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 ; в.о. першого заступника начальника установи ОСОБА_11 та начальника установи ОСОБА_7 , а саме приступити до 2-х годинного відпрацювання із благоустрою території установи виконання покарань 09.04.2026 о 11 год. 30 хв. Просить його суворо не карати, обіцяє виправитися. Послугами захисника під час розгляду кримінального провадження скористатись не бажає.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 391 КК України, оскільки він вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу ( одиночної камери ).
Прокурор просить визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців та на підставі ч.1, 4 ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попередніми вироками та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки 6 ( шість) місяців .
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, є нетяжким злочином.
Суд вважає, що згідно зі ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України судом не встановлено.
Одночасно суд враховує особу винного ОСОБА_4 який не вперше притягається до кримінальної відповідальності , посередньо характеризується за місцем відбування покарання , за час якого до нього застосовано 31 стягнень, серед яких 6 поміщень до дисциплінарного ізолятору ( ДІЗО ) та переведення до приміщення камерного типу ( ПКТ ), одне з яких тільки погашено, заохочень не отримував , ставлення обвинуваченого до вчиненого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.
Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ст. 391 КК України, тобто у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2023 року та вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2023 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив даний злочин після постановлення даних вироків.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_4 за даним вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2023 року та вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2023 року та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки 6 ( шість) місяців .
Строк відбуття ОСОБА_4 визначеного остаточного покарання рахувати з 21.05.2023 року.
Речовий доказ : оптичний диск CD-R із відеозаписом від 09.04.2026 року за фактом відмови ОСОБА_4 від прибирання закріпленої за ним території , - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1