Номер провадження 2/754/6034/26
Справа №754/3046/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

17 червня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюти В.О.,
секретаря судового засідання - Каба А.В.,
за участю:
представника позвиачки - ОСОБА_2
представника відповідача - Чеснок М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович про зняття арешту з майна та скасування обтяжень,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача Київської міської прокуратури про зняття арешту з майна та скасування обтяжень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в рамках розслідування кримінальної справи №70-107-08, старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України постановою від 19.12.2008 накладено арешт на нерухоме майно, що належить позивачці. На виконання вказаної постанови слідчого, до Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 14.01.2009 накладені арешти на майно, шляхом внесення відомостей про державну реєстрацію обтяжень, записи за № 11912089 та 11912100. В подальшому, 05.11.2015 позивачка отримала у дар квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору дарування квартири від 05.11.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 7563, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. Після придбання (отримання в дар) вищезазначеного об`єкту нерухомого майна, в Єдиному реєстрі речових прав був накладений арешт на майно позивачки на підставі постанов від 19.12.2008 на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , інформація про арешт 05.11.2015 перенесена з Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна з відкриттям розділу приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8368838, а також здійснені записи про обтяження за № 11912089 та 11912100, також №11912123 та №11912127. Вказана кримінальна справа (кримінальне провадження) відносно ОСОБА_1 до суду не направлялось, останній підозра не оголошувалась та вона не є учасником кримінального провадження. З метою захисту своїх прав, позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва та рішенням від 24.11.2023 у справі №754/13162/23, позов ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, 3-тя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про зняття арешту з майна задоволений. Скасовано арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови слідчого в ОВС СУ ПМ ДПА України від 19.12.2008 та внесений до Сдиного реєстру речових прав та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 11912089 та 11912100. Тобто, вказаним рішенням суду знятий арешт з майна, що був підставою накладення обтяжень відносно особи ОСОБА_1 та її майна. У ході виконання вищезазначеного рішення суду позивачка 21.04.2025 звернулась Центру надання адміністративних послуг Деснянської РДА у м.Києві та подала заяву про зняття обтяжень № 66499730 накладених згідно постанови від 19.12.2008 в рамках розслідування кримінальної справи №70-107-08 в тому числі про обтяження за № 11912089 та 11912100. На підставі рішення суду у справі №2/754/5363/23 від 24.11.2023 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м.Київ, позивачці наданий Витяг з Державного реєстру речових прав від 21.04.2025, згідно якого скасовано обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 . Однак, в подальшому в грудні 2025 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильченко Л.О. для вчинення правочину. При перевірці інформації відносно особи ОСОБА_1 та об`єктів нерухомого майна останньої, встановлено шляхом здійснення пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено наявність інших обтяжень нього ж нерухомого майна, а також обтяжень стосовно суб`єкта з відкриттях спеціального розділу на підставі тіє ї ж постанови від 19.12.2008 по кримінальній справі №70-107-08, винесеної старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України, якою накладений арешт на все нерухоме майно позивачки. Про наявність інших записів про наявність обтяжень ОСОБА_1 дізналась тільки 17.12.2025 під час пошуку такої інформації нотаріусом. З огляду на вище викладене позивачка просить суд: скасувати арешт майна, накладений в Єдиному реєстрі речових прав та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанов слідчого від 19.12.2008 на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , та скасувати всі записи обтяжень нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в тому числі за реєстраційними номерами запису про обтяження: № 11912089 та №11912123 (з зазначенням РНОКПП), № 11912100 та №11912127. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивачка просить задовольнити її вимоги.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.03.2026, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06.05.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Від представника Київської міської прокуратури через систему «Електронний суд» до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, у відповідності до яких вказує, що станом на 01.05.2026 у ЄРДР відсутня інформація про перебування в провадженні правоохоронних органів міста Києва кримінального провадження, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у яких здійснюється органами Київської міської прокуратури, внесеного до ЄРДР на підставі матеріалів кримінальної справи № 70-107-08, а також кримінальних проваджень за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_1 . Зокрема, зазначає, що арешт на майно ОСОБА_1 у кримінальній справі № 70-107-08 накладено постановою слідчого СУ ПМ ДПА України.
В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила задовольнити з викладених підстав.
Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, вказав, що відносно позивачки відсутнє кримінальне провадження, як і актуальність накладених арештів.
Вислухавши вступне слово представникік сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування квартири від 05.11.2015 ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2 , про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. зареєстровано в реєстрі за № 7563 (а.с.42).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 47014580 від 05.11.2015 зареєстровано номер запису про право власності: 11912058 та внесено реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:768135680000, власник ОСОБА_1 (а.с.43).
Згідно інформації про державну реєстрацію наявні обтяження № 11912089 та №11912100 від 14.01.2009 - накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі Постанови по кримінальній справі №70/107-08, старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Косик В.М. виданий 19.12.2008 (а.с. 15-21).
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 24.11.2023 у справі №754/13162/23, позов ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, 3-тя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про зняття арешту з майна задоволений. Скасований арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений згідно постанови слідчого в ОВС СУ ПМ ДПА України від 19.12.2008 року та внесений до Сдиного реєстру речових прав та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 11912089 та 11912100 (а.с.25-30).
У ході виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 21.04.2025 звернулась Центру надання адміністративних послуг Деснянської РДА у м.Києві та подала заяву про зняття обтяжень №66499730, накладених згідно постанови від 19.12.2008 в рамках розслідування кримінальної справи №70-107-08. в тому числі про обтяження за № 11912089 та 11912100. 
На підставі рішення суду у справі №2/754/5363/23 від 24.11.2023 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м.Київ, Коваленко І.В. наданий Витяг з Державного реєстру речових прав від 21.04.2025, згідно якого скасовано обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 (а.с.14)
В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильченко Л.О. для вчинення правочину. При перевірці інформації відносно особи ОСОБА_1 та об`єктів нерухомого майна останньої, встановлено шляхом здійснення пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено наявність інших обтяжень нього ж нерухомого майна, а також обтяжень стосовно суб`єкта з відкриттях спеціального розділу на підставі тіє ї ж постанови від 19.12.2008 року по кримінальній справі №70-107-08, винесеної старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України, якою накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .
Згідно постанови від 19.12.2008 по кримінальній справі №70-107-08, винесеної старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно ОСОБА_1 внесені 4 записи про обтяження: по одному і тому ж об`є кту № 11912089 та №11912123 (без зазначення РНОКПП); по одному і тому ж суб`єкту з відкриттям спеціального розділу № 11912 100 та №11912 127 (з зазначенням РНОКПП).
З огляду на виявлені додаткові обтяження нерухомого майна, які стосуються ОСОБА_1 як суб`єкта та конкретного об`єкта з прив`язкою до особи останньої, з метою належного виконання рішення суду, представник ОСОБА_1 адвокат Демченко О.Б. звернулась з адвокатським запитом 23.12.2025 до Управління державної реєстрації Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для отримання інформації про порядок припинення обтяжень державним реєстратором у випадку не зазначення номерів записів таких обтяжень в судовому рішенні у разі зняття арешту згідно рішення суду як підстави накладення такого обтяження.
08.01.2026 від Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на адвокатський запит надійшов лист, відповідно до якого зазначено, що процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її здійснення, визначені Законом та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (зі змінами).
З огляду, що арешт на майно ОСОБА_1 накладений згідно постанови від 19.12.2008 по кримінальній справі №70-107-08, винесеної старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України, був знятий рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 24.11.2023 у справі №754/13162/23, а записи про обтяження нерухомою майна № 11912089 та №11912123 (без зазначення РНОКПП) № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (без зазначення РНОКПП ) стосуються одного і того ж майна та одного і того ж суб`єкта, саме обтяження нерухомого майна є юридичним обмеженням прав власника щодо розпорядження або користування своїм майном, яке зняте судовим рішенням. Тобто, вказаним рішенням суду знятий арешт з майна, що був підставою накладення обтяжень відносно особи ОСОБА_1 та її майна.
Представник позивача адвокат Демченко О.Б. звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про роз`яснення рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №754/13162/23 в частині виконання рішення шодо зняття всіх обтяжень нерухомого майна ОСОБА_1 .
Ухвалою від 03.02.2026 Деснянського районного суду міста Києва, в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду відмовлено з огляду що вимоги про скасування всіх записів обтяжень нерухомого майна під час розгляду справи не заявлялись.
Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.
Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.
Зокрема, згідно із статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Після закриття кримінальної справи відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту.
Водночас способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття після припинення кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, у виниклих правовідносинах кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
З огляду на зазначене на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року.
Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі.
Шляхів виправлення помилки, допущеної слідчим, прокурором або судом у зв`язку з неприйняттям обов`язкового рішення про скасування арешту майна, після припинення кримінальної справи, КПК України 1960 року не встановлював.
Згідно із статтею 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час.
Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.
Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин.
У постанові від 30.06.2020 у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.
Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, яку припинено, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.
За таких обставин вирішення цього питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юстиції та не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження.
Суд встановив, що 05.11.2015 позивачка набула права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Однак, після отримання вказаного майна у власність, в Єдиному реєстрі речових прав був накладений арешт на майно позивача на підставі постанови від 19.12.2008 у кримінальній справі № 70- 107-08, винесеної старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України.
Представник Київської міської прокуратури підтвердив, що станом на 01.05.2026 у ЄРДР відсутня інформація про перебування в провадженні правоохоронних органів міста Києва кримінального провадження, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у яких здійснюється органами Київської міської прокуратури, внесеного до ЄРДР на підставі матеріалів кримінальної справи № 70-107-08, а також кримінальних проваджень за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_1 .
Наразі позивачка звертається з позовними вимогами стосовно зняття арешту з майна, а саме скасування записів про обтяження майна: №11912089 та №119121123 (з зазначенням РНПКОП), № 11912100 та №11912127 (без зазначення РНПКОП).
Київська міська прокуратура, не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження законності та обгрунтованості накладеного арешту на вказаний вище об`єкт нерухомого майна.
Таким чином, суд вбачає, що має місце безпідставне обтяження належного позивачу нерухомого майна.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Uzan та інші проти Турції» (скарги N N 19620/05, 41487/05, 17613/08 і 19316/08) від 05.03.2019, Європейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову органів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Європейський Суд дійшов висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції (право на мирне володіння майном).
Оскільки право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, враховуючи тривалий час перебування майна під арештом, ту обставину, що жодного кримінального провадження щодо позивачки не відкрито, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права власності позивачкиа шляхом скасування арешту на зазначене нерухоме майно, що належить позивачці.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивачки, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
В частині вимог щодо скасування всіх записів обтяжень нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину
Згідно статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» арештом є обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Згідно статті 6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).
Згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні).
Відповідно до приписів п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна», відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. На підставі судового рішення або заяви щодо припинення обтяження виключенню підлягає запис стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження.
Таким чином, суд зазначає, що судове рішення про припинення обтяження є підставою для подальшого виключення відповідного запису про обтяження, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись, cт. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович про зняття арешту з майна та скасування обтяжень - задовольнити частково.
Скасувати арешт майна, накладений в Єдиному реєстрі речових прав та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанов слідчого від 19.12.2008 року на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , та скасувати записи обтяжень нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами запису про обтяження: №11912123 (з зазначенням РНОКПП) та № НОМЕР_2 (без зазначення РНОКПП).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Київська міська прокуратура, код ЄДРПОУ 02910019, місцезнаходження м. Київ, вул. Предславенська, 45/9.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріапльного округу Ковальчук Сергій Павлович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.119, оф.12.
Повний текст рішення суду складено - 29.06.2026.
Суддя В.О.Сенюта