П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року м. Київ

Справа №363/7562/25
Апеляційне провадження №33/824/2457/2026

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Липченко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2026 року за матеріалами, які надійшли від Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №531936 від 04 грудня 2025 року, 04 грудня 2025 року о 23 год 20 хв у с. Хотянівка по вул. Валова, 2 В водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, у порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн 60 коп.
Судове рішення мотивовано тим, що порушень з боку працівників поліції, які б перешкоджали притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, судом встановлено не було, у свою чергу ОСОБА_1 не виконала свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, та не пройшла на вимогу поліцейських в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. З огляду на вищевикладене, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодилася із вказаною постановою ОСОБА_1 , її захисником - адвокатом Ісаєнком О.В. 27 березня 2026 подано апеляційну скарга, яка обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права, а також обґрунтування постанови не відповідають фактичним обставина справи.
Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які були б законною підставою для її зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Посилається на те, що в момент коли поліцейські під'їхали до автомобіля в якому знаходилась ОСОБА_1 , остання ним не керувала, тому не була водієм в розумінні ПДР. 
Крім того, працівники поліції належним чином не представились, не надали належних документів на якій підставі вони здійснювали патрулювання, чи мали право вони на перевірку документів, не роз'яснили їй право на правову допомогу адвоката та один із поліцейських грубо перевищив свої службові повноваження застосовуючи безпідставно фізичну силу по відношенню до ОСОБА_1 , що вказує на явний особистий конфлікт по відношенню до скаржниці.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2026 року та закрити провадження у справі, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Ісаєнко О.В. підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з мотивів та підстав, зазначених у ній.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення дослідженими судом, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 531936 від 04 грудня 2025 року, який складений у присутності ОСОБА_1 (а.с. 1); 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння від 04 грудня 2025 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з позначкою, що ОСОБА_1 відмовилася від такого огляду (а.с. 2); 
- відеозаписами з боді-камери поліцейського, відеореєстратора з їх машини та камери спостереження з магазину «Фора», на яких зафіксовано, що працівник поліції підійшов до автомобіля після його зупинки, коли автомобіль був включений, знаходився на узбіччі дороги, зокрема, були увімкнуті фари і двигун та попросив водія ОСОБА_1 .
Виявивши у останньої ознаки алкогольного сп`яніння та зазначивши про це, працівник поліції роз`яснив водію права передбачені ст. 268 КУпАП України, та пред`явив вимогу у передбаченому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а саме на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або у медичному закладі, та роз`яснив наслідки відмови від такого огляду. ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд (а.с. 6).
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №531936 від 04 грудня 2025 року убачається, що 04 грудня 2025 року о 23 год 20 хв у с. Хотянівка по вул. Валова, 2 В водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, у порушення п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Жодних підстав ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено. В адміністративному порядку дії працівників поліції не оскаржено.
Доводи скаржника, про те, що зупинка транспортного засобу відбулася в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом спростовуються відеозаписом на якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу та відсутність інших осіб.
Судом апеляційної інстанції за наслідками дослідження відеозаписів встановлено, що дії працівників поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є правомірними, остання відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Доводи апеляційної скарги в своїй сукупності мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в її діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2026 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.