ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2026 року
м. Київ

справа № 671/132/25
провадження № 61-8608св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого- Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ліщук Ольги Іванівни на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Ніколової С. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ: 

Описова частина

Короткий зміст заяви

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу на посаді командира 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у званні молодшого сержанта.
Відповідно до сповіщення сім`ї № 118 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2024 року, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу 07 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області зник безвісти.
ІНФОРМАЦІЯ_6 року молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту спільно з 2-им аеромобільним батальйоном виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 86 від 05 лютого 2024 року в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області зі стримування просування збройних сил російської федерації, що підтверджується висновками комісії за результатами спеціального розслідування.
Згідно з журналом бойових дій та доповіддю за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням, виходячи з оперативної обстановки, що склалася станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 року, тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 неможливо було евакуювати.
Відомості про зникнення ОСОБА_2 за особливих обставин перебувають у Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру від 01 квітня 2024 року. За цим фактом зареєстровано кримінальне провадження № 12024243200000095, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України.
Зазначала, що оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно для державної реєстрації смерті в органах РАЦСу, оскільки від цього залежить виникнення особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги після загибелі сина та оформлення спадщини після його смерті.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд оголосити померлим військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Волочиськ Хмельницької області, громадянина України, який проходив військову службу на посаді командира 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув у районі ведення воєнних (бойових) дій у населеному пункті Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області внаслідок прямого влучання дрону-камікадзе по позиції під час виконання бойового завдання, пов`язаного із здійсненням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Волочиський ВДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_7 , Міністерство оборони України, ВЧ НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про оголошення особи померлою відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня  2025 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що селище Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісті ОСОБА_2 , віднесено до території активних бойових дій, які не припинені, а тому відлік встановленого у частині другій статті 46 ЦК України шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_2 померлим ще не розпочався, у зв`язку з чим звернення заявника до суду із такою заявою є передчасним.
При вирішенні питання про початок відліку цього строку суди посилались на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщук О. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Касаційна скарга мотивована тим, що частина друга статті 46 ЦК України, яка передбачає оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, не містить посилання на воєнний стан.Тому відсутні будь-які підстави пов`язувати вирішення питання про оголошення особи померлою, початок перебігу відповідного строку із припиненням (скасуванням) воєнного стану, оскільки це звужує саму правову природу закону, як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів.
Закон має вищу юридичну силу, а прогалини в законодавстві повинні заповнюватися у процесі правотворчості шляхом внесення змін і доповнень у закони, видання нових, більш досконалих юридичних актів.
Правильним розумінням норми права - частини другої статті46 ЦК України є те, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців від настання обставин, які загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель. 
Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, слід обраховувати з моменту настання відповідної події,не прив`язуючи початок перебігу строку до моменту закінчення воєнних дій, оскільки невизначений строк закінчення воєнних дій створює ситуацію правової невизначеності для широкого кола осіб, і держави в цілому, які перебували у правовідносинах із особою, яка зникла безвісти.
Докази, які надані на підтвердження заяви про оголошення ОСОБА_2 померлим, підтверджують загибель останнього.

Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а саме постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24).
Доводи інших учасників справи

03 жовтня 2025 року представник Міністерства оборони України подав до Верховного Суду додаткові пояснення у справі, в яких просив залишити без задоволення касаційну скаргу, а судові рішення - без змін.

Учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина перша статті 395 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

22 липня 2025 року в ухвалі про відкриття касаційного провадження Верховний Суд роз`яснив учасникам справи право на подачу відзиву у строк, який не може перевищувати чотирнадцять днів з дня вручення ухвали, яку Міністерство оборони України отримало 25 липня 2025 року. Оскільки додаткові пояснення у справі, які за змістом є відзивом на касаційну скаргу, подано лише 03 жовтня 2025 року, тобто після спливу відповідного строку, то ці доповнення слід залишити без розгляду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (провадження № 12-25гс21) та від 04 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22)).

06 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщук О. І.подала до Верховного Суду відповідь на відзив.

Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подану заявником відповідь на відзив, оскільки такий процесуальний документ не передбачений нормами ЦПК України на цій стадії касаційного судового розгляду, а по суті є штучним поданням доповнень до касаційної скарги поза межами визначеного процесуального строку.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 липня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_13 Луспеник Д. Д .

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2025 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2026 року у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_13 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2026 року) визначено такий склад колегії: Коломієць Г. В. - суддя-доповідач, судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2026 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 16 квітня 2026 року справу повернуто на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_2 , як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу на посаді командира 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 у званні молодшого сержанта.

Відповідно до сповіщення сім`ї № 118 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2024 року, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу 07 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області, зник безвісти.

Щодо події, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 року з молодшим сержантом ОСОБА_2 , проведено спеціальне розслідування, за результатами якого комісією у складі заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_8 , командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 , головного сержанта роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 , складений акт.

Згідно з пунктами 3, 4 акта спеціального розслідування, старший солдат ОСОБА_11 надав пояснення, згідно з якими ІНФОРМАЦІЯ_6 року він перебував в населеному пункті Білогірівка Луганської області, де виконував бойове завдання в складі вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 , займаючи оборону на позиції «Куточок». Того ж дня, у період з 05 год. 30 хв. до 07 год. 30 хв., здійснювали оборону позиції у зв`язку з активними наступальними діями ворога з підтримкою важкої техніки та чисельним застосуванням дронів- камікадзе. Після відбиття ворожого наступу було встановлено з допомогою засобів зв`язку, а саме радіостанції, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває поблизу позиції «Куточок» і запрошує евакуацію у зв`язку із отриманням поранення. Візуального чи голосового контакту з останнім не було через активні бойові дії ворога, який не припиняв застосування авіаційно-бомбових ударів, у тому числі з невідомою хімічною речовиною, дронів-камікадзе. Внаслідок удару одного з них приблизно о 15 год. того ж дня він, ОСОБА_11 , отримав поранення, після чого 20 лютого 2024 року його було евакуйовано з раніше займаної бойової позиції для подальшого лікування. На запит у командира підрозділу про бойову обстановку він почув, що сержанта ОСОБА_2 не було евакуйовано і зв`язку або іншого контакту з ним так і не встановлено від початку штурмових дій і до захоплення позиції «Куточок».
У пункті 9 цього акта зазначено висновки за результатами розслідування, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, спільно з 2-им аеромобільним батальйоном, на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 05 лютого 2024 року № 86 в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області, виконували бойове завдання зі стримування просування збройних сил російської федерації. ІНФОРМАЦІЯ_6 року, приблизно о 07 год. 10 хв., молодший сержант ОСОБА_2 у складі підрозділу проводив оборонні дії у населеному пункті Білогорівка Луганської області з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника. Штурмові групи противника з підтримкою техніки намагалися прорвати оборону позиції «Куточок», але успіху не мали і відступили на раніше займані позиції. Під час відходу штурмових груп противник завдав авіаційно-бомбових ударів із застосуванням хімічних речовин, неодноразово використовували ударні безпілотні літальні апарати та дрони-камікадзе з невідомого напрямку по позиції «Куточок», на якій знаходився молодший сержант ОСОБА_2 , внаслідок чого від прямого влучання дрону-камікадзе в позицію «Куточок» він зник безвісти. Таким чином, молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_2 , знаходячись в районі ведення воєнних (бойових) дій у населеному пункті Білогорівка Луганської області та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, ІНФОРМАЦІЯ_6 року зник безвісти.

Згідно з доповіддю за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою позиції роти, тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 неможливо було евакуювати.

Відомості про зникнення безвісти ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин № 20240401-13 від 01 квітня 2024 року, № 20250203-145 від 03 лютого 2025 року.

За заявою ОСОБА_12 відділом поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024243200000095 від 01 березня 2024 року, правова кваліфікація - частина перша статті 115 КК України.

На звернення сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_1 надала копію акта про настання смерті від 28 лютого 2025 року, зі змісту якого відомо, що капітан ОСОБА_9 та старший солдат ОСОБА_11 засвідчили, що ІНФОРМАЦІЯ_6 , приблизно о 07 год. 10 хв. молодший сержант ОСОБА_2 загинув, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини. Під час ведення бойових дій молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3-го відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок ураження безпілотним літальним апаратом (типу FPV) збройних сил російської федерації. Через активні бойові дії та щільний вогонь противника було неможливо провести евакуацію тіла загиблого. Тіло загиблого знаходиться в населеному пункті Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області, на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько-окупаційних військ.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ліщук О. І. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Порядок розгляду судом справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За змістом частин другої-третьої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

У справі, яка розглядається, суди вирішують питання про оголошення померлим фізичної особи - громадянина України ОСОБА_2 , який, виконуючи обов`язок із захисту України, вірогідно загинув під час виконання бойового завдання, в результаті стрілецьких боїв з військовими силами російської федерації, під час активних наступальних дій ворога з підтримкою важкої техніки, застосуванням авіаційно-бомбових ударів та чисельним застосуванням дронів-камікадзе.
Ключовим питанням у цій справі є визначення моменту, з якого потрібно починати відлік встановленого частиною другою статті 46 ЦК України спеціального строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена судом померлою.

Спеціальними строками, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, в окремих випадках є шість місяців та два роки. Шестимісячний строк передбачається для випадків, коли особа пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Строк тривалістю у два роки встановлюється для фізичних осіб, які пропали безвісти у зв`язку з воєнними діями. Підтвердженням таких обставин є, зокрема, введення воєнного стану на території України. 

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Правова мета встановлення спеціальних строків, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, полягає у тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих територіях, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок. 

Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила таке:
- словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України; 
- встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою; 
- строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання - забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: пункти 70 - 72 постанови).

Виходячи зі змісту положень частини другої статті 46 ЦК України та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, з`ясуванню судом в цій справі підлягає обставина ведення на території місця вірогідної загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 - селища Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області активних бойових дій та (в разі його наявності) моменту їхнього завершення.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Наказ № 376).

У Наказі № 376 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані російською федерацією території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

У справі, яка переглядається, актом службового розслідування встановлено, що молодший сержант ОСОБА_2 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_6 року в населеному пункті Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області.

Відповідно до Наказу № 376 селище Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області з 24 лютого 2022 року є територією активних бойових дій, які не припинені.

З урахуванням встановлених обставин, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 померлим з тих підстав, що таку заяву подано до суду передчасно.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно застосував положення частини другої статті 46 ЦК України, на виконання вимог статті 263 ЦПК України врахував висновки Верховного Суду щодо застосування цієї норми права та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що суди помилково пов`язують початок відліку встановленого частиною четвертою статті 46 ЦК України шестимісячного строку виключно ізвоєнним станом, який діє в Україні, спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, суди надали сторонам спору мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційних скарг, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі зміни обставин, а саме: припинення активних бойових дій на територіїселища Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, заявниця не позбавлена права повторно звернутися із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ліщук Ольги Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк