Справа № 522/21210/24
Провадження № 2/522/2588/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
14 травня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Федчишеної Т. Ю.,
за участі секретаря судового засідання – Гільтай А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі – ТОВ «Коллект Центр») з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір № 75134325. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. 27.01.2022 між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір №27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором № 75134325. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором № 75134325. Загальний розмір заборгованості станом на дату подання позовної заяви становить 27 639,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 8 162,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 19 328,43 грн, інфляційні збитки – 130,59 грн, 3 % річних – 18,78 грн.
На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 75134325 від 30.08.2021 у розмірі 27 639,80 грн, а також стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 3 028,00 грн та 9 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від представника ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М. М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації її місця проживання (м. Одеса, вул. Пішонівська, 36-Б), відзиву на позовну заяву від неї до суду не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52).
Отже, оскільки відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзив на позовну заяву, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Зважаючи на викладене, суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 14.05.2026.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд зазначає таке. 
Судом установлено, що 30.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75134325.
Відповідно до п. 2.1. Договору сума позики 8 162,00 грн.
Строк позики – 29 днів; процентна ставка (базова) – 1,99 % (фіксована); процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день – 2,70% (не застосовується в період карантину); орієнтовна реальна річна процентна ставка - 30824,11%, орієнтовна загальна вартість позики – 12 872,29 грн (п.п. 2.2, 2.3. Договору).
Відповідно до п. 5.2. Договору Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі.
В п. 20 Договору «юридичні адреси та реквізити сторін» вказано рахунок позичальника: НОМЕР_1 .
Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 65AITdEvql.
Додатком № 1 до Договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000000899/ТНПП від 04.10.2024, адресовану ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата: 30.08.2021; номер платежу: c3ffa37d-647c-44ad-95f3-f7134f78631d; сума: 8 162,00 грн; отримувач: ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
Листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 08/10/24-28 від 08.10.2024 на адресу ТОВ «Вердикт капітал» підтверджено видачу позики за договором позики № 75134325 на банківську карту ОСОБА_1 , № транзакції c3ffa37d-647c-44ad-95f3-f7134f78631d.
27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором № 75134325. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 27 490,43 грн, з яких: 8 162,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 19 328,43 грн - сума заборгованості за процентами.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект центр» (Новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором № 75134325.
Відповідно до реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 75134325 на загальну суму 27 639,80 грн, з яких: 8 162,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 19 328,43 грн - сума заборгованості за процентами, 149,37 грн – відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України.
Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за договором позики № 75134325 від 30.08.2021 станом на 10.01.2023 становить 27 639,80 грн, з яких: 8 162,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 19 328,43 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 130,59 грн – інфляційні збитки, 18,78 грн – 3 % річних.
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.  Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду (частина 1 стаття 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 стаття 638 ЦК України).
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як слідує з матеріалів справи, відповідач погодилася на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором 65AITdEvql.
Таким чином, укладаючи кредитний договір у такий спосіб, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо форми його укладення, що передбачено викладеними вище нормами законодавства.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Факт зарахування коштів у сумі 8 162,00 грн на картку відповідача підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000000899/ТНПП від 04.10.2024 та Листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 08/10/24-28 від 08.10.2024.
Сукупність наданих позивачем доказів у достатній мірі підтверджує укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики.
При цьому встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, кредитні кошти на умовах, визначених договором, не повернула, а тому вона несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за договором позики № 75134325 від 30.08.2021 перед новим кредитором ТОВ «Коллект центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 162,00 грн підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 19 328,43 грн, суд зазначає наступне. 
Як слідує з кредитого договору, його умовами передбачено надання позики на строк 29 днів до 28.09.2021, базова процентна ставка день - 1,99% (фіксована).
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит встановлено, що розмір відсотків за період з 30.08.2021 по 28.09.2021 становить 4 710,29 грн.
Водночас первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховано відсотки за період з 30.08.2021 по 27.01.2022 на загальну суму 19 328,43 грн. При цьому нарахування відсотків після 28.09.2021 позивач у позовній заяві обґрунтовував п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Проте указані Правила не містять підпису відповідача, а тому з урахуванням позиції, викладеної у постанові Великої Палата Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, указані Правила не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання договору позики № 75134325. Крім того Правила не є складовою частиною укладеного з відповідачем договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження № 12-141гс19) викладено правовий висновок про те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Як установлено з матеріалів справи, сторони договору № 75134325 від 30.08.2021 у п. 2.3 Договору визначили строк повернення позики 28.09.2021.
Водночас розрахунок заборгованості свідчить про те, що кредитодавець після закінчення строку кредитування (після 28.09.2021) продовжував нарахувати відповідачу відсотки, виходячи з процентної ставки, передбаченої п. 2.3 договору - 1,99% в день. Проте, правомірним є нарахування відсотків з 30.08.2021 по 28.09.2021 року у сумі 4 710, 29 грн відповідно до умов договору, а після 28.09.2021 - відсотки нараховані поза межами строку кредитування, тому не підлягають стягненню з відповідача. 
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 4 710,29 грн.
ТОВ «Вердикт капітал» після набуття права вимоги до відповідача за договором № 75134325 на підставі договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 на заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 162,00 грн нараховало 3% річних за період з 27.01.2022 по 23.02.2022 у розмірі 18,78 грн та інфляційних збитків за лютий 2022 року у розмірі 130,59 грн. 
Оскільки розмір основного зобов`язання відповідачем не був погашений/ зменшений, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних збитків за вказаний вище період, що передбачено ст. 625 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № 75134325 від 30.08.2021 у загальному розмірі 13 021,66 грн, з яких: 8 162,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 710, 29 грн – заборгованість за відсотками, 130,59 грн – інфляційні збитки, 18,78 грн – 3 % річних.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 426,55 грн.
Що стосується стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму пропорційності. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
На підтвердження здійснення витрат, пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: 
- копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, що) укладений між ТОВ «Коллект центр» (Клієнт та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (Адвокатське об`єднання). Відповідно до п. 1.1., 2.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги; 
- Прайс - лист АО «Лігал Ассістанс»;
- Заявку на надання юридичної допомоги № 269 від 11.10.2024, відповідно до якої сторони за Договором 01-07/2024 від 01 липня 2024 року погодили надання правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з  ОСОБА_1 , зазначено: послуга - надання усної консультації, одиниця виміру - година, кількість – 2, вартість одиниці виміру – 1 500, ціна – 3 000; послуга - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, одиниця виміру - година, кількість – 2, вартість одиниці виміру – 3 000, ціна – 6 000;
- Витяг з акта № 1 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024 до Договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг, загальна вартість яких становить 9 000,00 грн.
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат суд встановив, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги з «надання усної консультації» має організаційний характер та зводяться до формування правової позиції позивача та є складовою підготовки позовної заяви і за своєю суттю не може бути віднесена до правової допомоги, як окрема послуга.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.
Разом з тим, враховуючи особливості предмета спору, та те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором належить до категорії справ незначної складності, ціну позову, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн є неспівмірними із складністю справи та витраченим адвокатом часом.
Суд ураховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні вартості його послуг за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.
На підставі наведеного, ураховуючи задоволення позову частково, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги на користь позивача в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 75134325 від 30.08.2021 у сумі 13 021 (тринадцять тисяч двадцять одна) грн 66 коп., з яких: 8 162,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 710,29 грн – заборгованість за відсотками, 130,59 грн – інфляційні збитки, 18,78 грн – 3 % річних.
У решті позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1 426 (одна тисяча чотириста двадцять шість) грн 55 коп. судового збору та 3 000 (три тисячі) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ: 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя   Тетяна ФЕДЧИШЕНА