УХВАЛА
08 червня 2026 року 
м. Київ
справа №990/21/23
адміністративне провадження №П/990/21/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Бевзенка В.М.,  Коваленко Н.В.,  Шарапи В.М.,  Чиркіна С.М., 
за участю:
секретаря судового засідання Барміної Г. Ю.,
представників позивача Лещенка О. В., Просенюка С. М., Кладікова М. П.,
представника відповідача Басая В. О.,
представника третьої особи (Служби безпеки України) Осипова Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кладікова Максима Петровича про забезпечення позову у справі №990/21/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Рада національної безпеки і оборони України, Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 24.01.2023 №43/2023 в частині,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі також - відповідач), треті особи: Рада національної безпеки і оборони України (далі також - РНБО), Служба безпеки України (далі також - СБУ), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 24.01.2023 № 43/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.01.2023 «Про внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а саме пункту (№ з/п) 1 Додатку, відповідно до якого застосовані санкції до позивача, громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023 для розгляду цієї справи було визначено такий склад колегії суддів: Дашутін І. В. (суддя-доповідач), Усенко Є. А., Гімон М. М., Яковенко М. М., Шишов О. О.
Верховний Суд у зазначеному складі колегії суддів ухвалою від 13.02.2023 відкрив провадження у цій справі.
Протоколом автоматизованого повторного розподілу справи між суддями від 18.09.2025 для розгляду справи № 990/21/23 визначено новий склад колегії суддів. Суддею-доповідачем визначено суддю Тацій Л. В., судді: Бевзенко В. М., Коваленко В. М., Шарапа В. М., Чиркін С. М.
Ухвалою Верховного Суду від 23.09.2025 суддею - доповідачем справу прийнято до свого провадження.
05.06.2026 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 - адвоката Кладікова Максима Петровича надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить:
вжити заходи забезпечення позову у справі № 990/21/23 шляхом часткового зупинення дії рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.01.2023 «Про внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», в частині застосування персональних спеціальні економічні та інших обмежувальних заходів (санкцій) до Позивача - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у частині обмежень, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту (№ з/п) 1 Додатку.
Подання заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії Рішення РНБО в частині застосування санкцій щодо ОСОБА_1 , як стверджує представник позивача, зумовлено наявністю у матеріалах справи наданих позивачем належних та допустимих доказів, які свідчать про очевидність ознак протиправності ухваленого стосовно нього рішення про запровадження обмежувальних заходів.
На обґрунтування заяви представник позивача також зазначає, що оскільки рішення про застосування санкцій щодо ОСОБА_1 прийнято за відсутності будь-яких юридичних та фактичних підстав, та містить наявність очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів позивача.
Крім того, представник позивача зазначає, що, на його переконання, первісна і задекларована мета видання і застосування обмежувальних заходів, яка викладена безпосередньо в преамбулі, пов`язана з релігійними поглядами є прямою дискримінацією, тягне наслідком інший результат та свідчить про необґрунтованість, безпідставність й очевидну протиправність як виданого відповідачем Указу, так і Рішення РНБО від 24.01.2023. 
27.01.2023 зареєстроване кримінальне провадження щодо позивача в ЄРДР за № 22023000000000091, інформацію з якого третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (СБУ), надавала Суду у цій справі. Старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління ДБР вживаються заходи відносно позивача для забезпечення проведення слідчої (розшукової) дії - допиту позивача у якості підозрюваного з викликом на 27.05.2026 у місті Києві.
Позивач з 24.08.2023 проживає під тимчасовим захистом у Республіці Хорватія і для його явки за зазначеним вище викликом ДБР в Україну вочевидь у позивача мала бути можливість на території України забезпечити своє проживання та реалізувати фундаментальні права. Застосовані санкції до позивача направлені на повне блокування життєво необхідних елементарних фізичних потреб існування будь-якої людини.
Рішення РНБО від 24.01.2023 у частині обмежень, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 1 Додатку до рішення РНБО від 24.01.2023, має ознаки непропорційного втручання, очевидної протиправності та унеможливлює ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, в тому числі пов`язаних з реалізацією його прав у кримінальному проваджені № 22023000000000091, через непропорційне і протиправне втручання рішення РНБО від 24.01.2023 у його права, зокрема в такі, що гарантуються Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Наголошує також представник позивача на тому, що відповідно до частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Президента України. Водночас, КАС України не містить застережень щодо можливості зупинення дії повністю або частково актів РНБО.
У судовому засіданні 08.06.2026 представники позивача підтримали зазначену заяву та просили її задовольнити.
Представник відповідача та представник СБУ проти заяви про забезпечення позову заперечували та просили відмовити у її задоволенні.
Представник Ради національної безпеки і оборони України у судове засідання, призначене на 08.06.2026, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи РНБО було повідомлено завчасно та належним чином.
Ознайомившись із змістом вказаної заяви позивача про забезпечення позову, заслухавши думку учасників справи, Суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Пунктом 1 частини третьої статті 151 КАС України установлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Рахункової палати, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії. Пунктом 5 частини третьої цієї ж статті установлено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Як слідує зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить вжити заходи забезпечення позову у справі № 990/21/23 шляхом часткового зупинення дії рішення РНБО від 24.01.2023 «Про внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», в частині застосування персональних спеціальні економічні та інших обмежувальних заходів (санкцій) до позивача - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у частині обмежень, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту (№ з/п) 1 Додатку.
Відповідно до статті 107 Конституції України Рада національної безпеки і оборони України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України. Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про санкції» від 14.08.2014 №1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Отже, Президент України є головою РНБО та вводить своїми указами в дію рішення, ухвалені РНБО. 
Таке формулювання як «введення в дію» та, більш того, необхідність видання із цього приводу спеціального акта - Указу Президента України, означає, по-перше, що без таких дій Президента України рішення РНБО саме собою чинності не набирає; по-друге, що Президент України має дискрецію у питанні введення чи не введення такого рішення в дію, видання чи не видання відповідного указу.
Уводячи в дію рішення РНБО про санкції, Президент України як гарант Конституції України, якому народом України надано представницький мандат та якому Конституцією України надано повноваження вводити в дію рішення РНБО, має самостійно оцінити наявність та достатність підстав для введення санкцій. Тільки після введення в дію рішення РНБО Указом Президента України воно стає обов`язковим до виконання.
Таким чином, настання передбачених рішенням РНБО наслідків у вигляді застосування санкцій нерозривно пов`язано з уведенням його в дію відповідним указом Президента України.
Часткове скасування чи внесення змін до уже застосованих санкцій, в т.ч. задля забезпечення базових, життєво необхідних потреб людини, відбувається не шляхом забезпечення позову, а в порядку, визначеному Законом України «Про санкції».
З урахуванням викладеного, Суд констатує, що забезпечення позову у спосіб, який обрав представник позивача, фактично призведе до зупинення дії й Указу Президента України від 24.01.2023 № 43/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24.01.2023 «Про внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», що не допускається виходячи з вимог пункту 1 частини третьої статті 151 КАС України.
Суд також зазначає, що рішення РНБО не є самостійним предметом оскарження у цій справі, а його зупинення фактично призведе до встановлення заборони для невизначеного кола осіб учиняти дії, що випливають з Указу Президента України 24.01.2023 № 43/2023, що також не допускається відповідно до пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України.
З огляду на те, що обраний представником позивача спосіб забезпечення позову фактично зводиться до зупинення акта Президента України та встановлення заборони вчиняти дії, що випливають з такого рішення, що, як захід забезпечення позову не передбачений, то заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина п`ята статті 154 КАС України).
Керуючись статтями 150, 151, 154, 256, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Кладіковим Максимом Петровичем, про забезпечення позову відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.06.2026
Головуюча суддя Л. В. Тацій
Судді: В. М. Бевзенко
Н. В. Коваленко
С. М. Чиркін
В. М. Шарапа