ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/970/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/9/26  Категорія:  304090200 	Щербак О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 листопада 2024 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №856042416.
На підставі договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТзОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
На підставі Договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру прав вимоги №3 від 04 серпня 2025 року до договору факторингу №27/0225-01 ВІД 27 лютого 2025 року, ТзОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 16 182,57 грн, з яких: 4 598,76 грн – загальна сума заборгованості за тілом кредиту, 9 284,43 грн - заборгованість за процентами, 2 299,38 грн – неустойка.
Ураховуючи те, що відповідач своїх зобов`язань щодо сплати кредитних коштів не виконує, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №856042416 від 18 листопада 2024 року у розмірі 16 182,57 грн.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №856042416 від 18 листопада 2024 року у сумі 13 883,19 грн, з яких 4 598,76 грн – загальна заборгованість по тілу кредиту, 9 284,43 грн - загальна заборгованість по відсотками. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 2 000,00 грн. Повернуто з державного бюджету ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 597,72 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд виснував, що факт укладення договору кредитної лінії №856042416 та отримання коштів відповідачем не оспорювався. Досліджені докази у справі підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором №856042416 від первісного кредитодавця до позивача, тому ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право вимоги до відповідача за наведеним договором. 
Районний суд також врахував визнання відповідачемпозовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 598, 76 грн.
Перевіряючи обгрунтованість нарахування позивачем відсотків у розмірі 9 284,43 грн, суд зазначив, що сторонами погоджено розмір ( 0,98 % в день) та порядок нарахування процентів за користування кредитом (на залишок суми кредиту), та строки їх сплати (за дисконтний період – не пізніше останнього дня, після закінчення дисконтного періоду – щоденно).
Таким чином, нарахування відсотків після закінчення дисконтного періоду є правомірним та узгодженим із положеннями кредитного договору. 
Відмовляючи у стягненні неустойки за договором у розмірі 2 299,38 грн, суд врахував приписи пункту 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положеннь» ЦК України щодо списання неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нарахованих включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за кредитними договорами.  
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та без належного врахування соціальних обставин відповідачки, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» у частині стягнення процентів та штрафних санкцій у заявленому розмірі, залишивши до стягнення лише тіло кредиту у розмірі 4 598,76 грн та зменшивши проценти і штрафні санкції до максимально допустимого рівня відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 3 ст. 551 ЦК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про відсутність у матеріалах справи належних документів, які підтверджують первісну передачу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», що позбавляє позивача процесуальної підстави для стягнення боргу.
Крім того, скаржник наполягає на несправедливості умов договору. Вважає, що умови кредитного договору щодо щоденного нарахування процентів та автоматичного підвищення ставки у разі прострочення створюють надмірне фінансове навантаження на споживача, суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Скаржник також вказує на непропорційність штрафних санкцій та відсотків. Зазначає, що тіло кредиту становить 4 598,76 грн, тоді як позивач вимагає понад 9 000 грн процентів та 2 299,38 грн неустойки. Це перевищує допустимий законом розмір: загальна сума витрат за кредитом не може перевищувати подвійну суму тіла кредиту; штрафи та пеня не можуть перевищувати 50% від суми основного боргу; одночасне стягнення і штрафу, і пені за одне порушення є незаконним.
У додаткових поясненнях до скарги ОСОБА_1 вказує, що, відповідно до ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», даний договір регулюється нормами щодо обмеження сукупної вартості нарахувань, що підтверджується п. 14.20 вказаного договору. Згідно з п. 12.5 кредитного договору сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, зокрема процентів, не може перевищувати подвійного розміру кредиту (для позик до 1 мінімальної заробітної плата в Україні, яка станом на 18 листопада 2024 року становила 8 000,00 грн). Натомість судом першої інстанції стягнуто лише процентів у сумі 9 284,43 грн, що прямо перевищує встановлений договором ліміт. Будь-які умови або розрахунки, що суперечать п. 12.5 Договору та ст. 21 Закону, є нікчемними.
Також скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що, відповідно до п. 14.20 договору, новий кредитор за цим договором також має дотримуватись правил досудового врегулювання спорів, передбачених цим договором та правил позасудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про споживче кредитування». Проте, жодних доказів щодо досудового врегулювання спору позивач не надає, що свідчить про недобросовісну поведінку кредитора.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 16 182,57 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 18 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №856042416. ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MSYG, який було відправлено 18.11.2024 21:33:17 на мобільний телефон НОМЕР_1 (а.с. 7-18).
18 листопада 2024 року ОСОБА_1 також підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ», умови якого відповідають умовам кредитного договору ( а.с. 5-6).
Відповідно до п.п. 2.1-2.3 Договору кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила). Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 3 000 грн. 00 коп. Разом із тим Позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у Кредит шляхом надання додаткових Траншів. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором у розмірі, що дорівнює Загальному розміру Кредиту 18 листопада 2024 року (що є датою надання Кредиту).
Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш у рамках Кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 18 днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (п.п. 3.1 - 3.2 Договору).
Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування – 06 грудня 2024 року року, а саме протягом 18 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору (п. 7.1 Договору).
Одночасно з тим, п. 7.3 Договору передбачено, що кінцева дата повернення (виплати) Кредиту – 18 грудня 2029 року.
Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних (п. 8.3 Договору).
За умови повного дострокового погашення всієї суми Кредиту за всіма отриманими Траншами протягом 6 (шести) календарних днів після дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, Кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування Кредитом наступним чином: за період від 18 листопада 2024 року до 06 грудня 2024 року (включно) Кредитодавець надає Позичальнику знижку в розмірі 60,20 % від розміру Базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за Кредитом може здійснюватися за Дисконтною процентною ставкою 0,39 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 142,35 відсотків річних; у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів або здійснить Поновлення Дисконтного періоду, на період після 06 грудня 2024 року Кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 0,00 % від розміру Базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за Кредитом може здійснюватися за Індивідуальною процентною ставкою 0,98 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації, зокрема у разі отримання Позичальником від Кредитодавця та введення в Особистому кабінеті спеціального набору символів (промокоду), які дають право на отримання додаткової знижки на Індивідуальну процентну ставку. (п. 8.7 Договору).
Відповідно до п. 8.5 Договору: розмір Комісії, що нараховується за надання першого Траншу за цим Договором становить 150,00 грн.
Пунктами 7.4, 7.5 Договору встановлено, що проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування чи Поновлення Дисконтного періоду, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. Комісію за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування, визначеного на момент укладення Договору, а саме 06 грудня 2024 року. У випадку отримання протягом Дисконтного періоду кредитування додаткових Траншів, Комісія, що нараховується за видачу таких Траншів, повинна бути сплачена Позичальником в першу після отримання Траншу обов`язкову дату платежу по Договору, але не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування (визначеного на момент укладення відповідної Додаткової угоди з урахуванням можливих Пролонгацій).
Кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки НОМЕР_2 , що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором (п. 5.1 Договору).
Реквізити картки № НОМЕР_2 також були зазначені ОСОБА_1 при укладення кредитного договору.
Відповідно до платіжного доручення від 18 листопада 2024 року на рахунок відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано кредитні кошти у сумі 3000,00 грн, призначення платежу: переказ коштів згідно договору №856042416 від 18 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , для зарахування на платіжну карту № НОМЕР_2 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer ( а.с. 19).
Відповідно до платіжного доручення від 21 листопада 2024 року на рахунок відповідачки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано кредитні кошти у сумі 1000,00 грн, призначення платежу: переказ коштів згідно договору №856042416 від 18 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , для зарахування на платіжну карту № НОМЕР_2 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer ( а.с. 20).
Відповідно до платіжного доручення від 23 листопада 2024 року на рахунок відповідачки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано кредитні кошти у сумі 600,00 грн, призначення платежу: переказ коштів згідно договору №856042416 від 18.11.2024, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , для зарахування на платіжну карту № НОМЕР_2 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer ( а.с. 21).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість за кредитним договором №856042416 складає 16 182,57 грн, яка складається з 4 598,76 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту), 9 284,43 грн заборгованості по процентам та 2 299,38 грн неустойки. (а.с. 22-24).
При цьому, з розрахунку також вбачається, що 06 та 12 грудня 2024 року відповідачем було сплачено 299,52 грн та 135,24 грн відповідно.
Пунктом 9.1.1.5 Договору кредитної лінії №856042416 від 18 листопада 2024 року встановлено, що Кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.
Згідно з пунктом 11.1. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.
Враховуючи те, що факт укладення договору кредитної лінії №856042416 від 18 листопада 2024 року та отримання коштів відповідачем не оспорювався, визнання ОСОБА_1 боргу за тілом кредиту у межах позовних вимог, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості по основному боргу у розмірі 4 598,76 грн.
Щодо нарахування позивачем відсотків апеляційний суд враховує наступне.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до приписів частин 1-3 ст. 1056-1ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором;
розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договор;
фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У пунктах 7.1., 7.2., 7.3. договору №856042416 від 18 листопада 2024 року розмежовано поняття «рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення суми кредиту» та «кінцева дата повернення (виплати) кредиту». Зокрема, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 06 грудня 2024 року, а саме протягом 18 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 18 грудня 2029 рік.
Дисконтний період - це період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші, у тому числі у разі часткового погашення кредиту протягом строку дії Договору. Тобто, дисконтний період це не строк кредитування, а лише період строку кредитування, протягом якого позичальник має право отримати додаткові кредитні грошові транші. 
Враховуючи викладене, умови договору не є двозначними, оскільки вони послідовно встановлюють можливість дострокового повного повернення коштів на пільгових умовах (дисконтний період), але не скасовують основного, погодженого сторонами строку дії Договору до 18 грудня 2029 року.
Слід враховувати, що відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Сторонами погоджено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом (на залишок суми кредиту), строки їх сплати (за дисконтний період – не пізніше останнього дня, після закінчення дисконтного періоду – щоденно).
Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідач була належним чином ознайомлена із умовами кредитного договору, у тому числі з Паспортом споживчого кредиту «СМАРТ», що підтверджується накладенням відповідачем електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, тому нараховані відсотки у межах строку кредитування у розмірі 9 284,43 грн підлягають стягненню.
Апеляційний суд оцінює критично посилання скаржника на те, що умови договору щодо порядку та строків нарахування відсотків по кредиту включено у договір під переважним впливом кредитора та без урахування інтересів позичальника, отже вони є суперечливими та в силу вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» недійсними, адже зазначені положення договору є чіткими для розуміння, не перешкоджають позичальнику повернути отримані по кредиту кошти у пільговий строк зі сплатою незначного розміру відсотків та не свідчать про істотний дисбаланс у правах та обов`язках сторін кредитного договору.
Крім того, посилання скаржника на ст. 21 цього закону не спростовує правомірності нарахування позикодавцем відсотків за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, оскільки приписи вказаної статті регулюють розмір нарахування платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань, а не відсотків за правомірне користування коштами.
Нарахована товариством неустойка у сумі 2 299,38 грн на підставі п.12.3.1 договору кредитної лінії перевищує встановлений граничний розмір сукупної суми неустойки, визначеної положеннями ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» (не більше за 15 відсотків суми простроченого платежу), проте позовні вимоги у цій частині повністю залишені судом без задоволення на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Не заслуговують на увагу колегії суддів також і посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не було вжито заходів досудового урегулювання спору, наміру штучного накопичення позикодавцем відсотків, оскільки такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обов`язку відповідача виконати взяті на себе кредитні зобов`язання перед новим кредитором у відповідному розмірі та строк, визначений договором 18 листопада 2024 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не доведено перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», що позбавляє позивача процесуальної підстави для стягнення боргу, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Положенням ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №МВ-ТП/21. (а.с. 25-26)
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/21, укладеного 11 лютого 2025 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс", до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №856042416. (а.с. 65-66)
На підставі Договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників ( а.с. 27-28).
Відповідно до реєстру прав вимоги №3 від 04 серпня 2025 року на умовах договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року клієнт відступив фактору право вимоги до боржника ОСОБА_1 (№182)( а.с. 30).
Отже, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів" має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення його заборгованості за кредитним договором №856042416 від 18 листопада 2024 року, укладеним між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".
Так, відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11 лютого 2025 року, укладеного ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ "Таліон плюс", сторони домовились, що термін "Борг" у договорі означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Відповідно до п.п. 1.3 Договору під правом вимоги розуміється весь обсяг прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржника по сплаті сум боргу за кредитним договором, строк платежу за яким настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть у майбутньому.
Реєстр прав вимоги – перелік прав вимог до боржників, що відступаються за цим договором. (п.1.5 договору)
Надана копія витягу із договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11 лютого 2025 року та реєстр прав вимоги до договору містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до Фактора - ТОВ "Таліон Плюс", тому доводи скаржника у цій частині спростовані матеріалами справи та є необгрунтованими, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватись, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Оскільки відповідачем договори факторингу не оспорювались, недійсними не визнавались, тобто презюмується правомірність цих правочинів, тому колегія суддів вважає безпідставними доводи про відсутність належних доказів відступлення права грошової вимоги, оскільки ця обставина не впливає на доведеність заборгованості відповідачки перед новим кредитором, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором.
Отже, установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, право вимоги на яку правомірно набув позивач, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів, у заявленому позивачем розмірі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судового збору не проводиться.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді