КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2026 року Київ справа №320/54820/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії , як учаснику бойових дій, який збройно захищав суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, виходячи з 70% грошового забезпечення - 182114,43 грн, без обмеження суми нарахування та без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску, а також без обмеження пенсії максимальним розміром, тобто в сумі - 128110,35 грн, куди згідно з чинним законодавством України включити суму 127480,1 грн (70% від грошового забезпечення - 182114,43 грн) та надбавку учасника бойових дій - 630,25 грн;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо застосування до розрахунку пенсії за вислугою років як учасника бойових дій та співробітника ДБР, який вийшов на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 02.09.2025 перерахунок та подальшу постійну виплату пенсії на підставі грошового атестату № 10, виданого Державним бюро розслідувань та довідки Державного бюро розслідувань про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії за останні 24 місяці служби в Державному бюро розслідувань, виходячи з 70% грошового забезпечення - 182114,43 грн, без застосування максимальної величини та без обмеження пенсії максимальним розміром з урахуванням індексацій, тобто в сумі - 128110,35 грн, куди згідно з чинним законодавством України включити суму 127480,1 грн (70% від грошового забезпечення - 182114,43 грн) та надбавку учасника бойових дій 630,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.09.2025 Державне бюро розслідувань направило до відповідача матеріали для призначення пенсії за вислугу років. Позивач не погоджується із розміром призначеної пенсії, оскільки вона обчислена із грошового забезпечення у розмірі 120000 грн, однак згідно із довідкою розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії складає 182114,43 грн. Окрім того, позивач зазначає про протиправне обмеження пенсії максимальним розміром та застосування коефіцієнту пониження розміру пенсії. Також позивач звертає увагу, що до обрахунку пенсії не включено надбавку учасника бойових дій та протиправно застосовано базу нарахування ЄСВ - 120000 грн. 
Ухвалою суду від 21.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У той же час виконали вимоги ухвали суду про надання примірника пенсійної справи позивача.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
03.09.2025 Державне бюро розслідувань надіслало матеріали до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві матеріали звільненого зі служби ОСОБА_1 для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З 02.09.2025 позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% від 120000 грн грошового забезпечення (базовий розмір пенсії), що склало 84000 грн.
До обрахунку пенсії включені такі суми грошового забезпечення:
- посадовий оклад - 71571 грн;
- оклад за військове звання - 2400 грн;
- процентна надбавка за вислугу років 40% - 29588,40 грн;
- середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці - 78555,03 грн.
Всього: 182114,43 грн.
Нараховано надбавку як учаснику АТО учаснику бойових дій у розмірі 590,25 грн та учаснику бойових дій у розмірі 40 грн.
Застосовано пониження розміру пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 до розміру 84630,25 грн.
У підсумку нараховано пенсію у розмірі 34906,23 грн.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 26.09.2025 про надання інформації щодо розміру нарахованої пенсії.
Листом від 03.10.2025 № 2600-0202-8/175795 відповідач повідомив про розмір нарахованої пенсії та складові, які узяті до обрахунку пенсії.
Листом від 14.10.2025 № 2600-0202-8/182094 пенсійний орган у відповідь на електронне звернення повідомив позивача про розмір нарахованої пенсії та надав розрахунок.
Листом відповідача від 24.10.2025 №2600-0202-8/187624, наданим у відповідь на звернення позивача від 10.10.2025, повідомлено про нарахування пенсії із урахуванням максимальної величини бази нарахування ЄСВ на час виходу на пенсію у розмірі 120000 грн (8000 грн х 15). 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України закріплює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено у редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII із урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Закону № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 виснувала, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі не підлягають застосуванню норми Закону № 3668-VI.
Крім того, Конституційним Судом України ухвалене рішення від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022 щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (щодо соціальних гарантій для захисників і захисниць України) та яким визнав оспорювані приписи Закону № 3668-VI неконституційними. Конституційний Суд України перевірив на відповідність Конституції України обмеження встановленням максимального розміру пенсії, призначеної (перерахованої) за Законом № 2262-ХІІ та дійшов висновку, що пенсійне забезпечення як основний складник соціальних гарантій високого рівня стосовно громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, не може бути скасоване або обмежене.
У рішенні Конституційний Суд України наголосив, що оспорювані приписи Закону № 3668-VI, які обмежують максимальним розміром пенсії, призначені (перерахованої) за Законом № 2262-ХІІ, зокрема особам, на яких поширено приписи частини п`ятої статті 17 Конституції України, не відповідають сутності соціальних гарантій високого рівня для таких осіб. Цим Рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційними приписи статті 2 Закону № 3668-VI, що поширюють свою дію на Закон України № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, що мають бути забезпечені державою відповідно до спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Конституційний Суд також у своєму рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 дійшов висновку, що будь-які обмеження максимального розміру пенсії, призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Разом із тим, відповідно до статті 46 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2025 року» установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» Кабінетом Міністрів України ухвалено Постанову від 03.01.2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (Постанова № 1).
За названою постановою, у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Законів України, зокрема «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Пунктом 2 Постанови № 1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, і, цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.
Абзацом восьмим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційним Судом України було наголошено на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення).
Верховний Суд своєю ухвалою від 06.02.2025 постановив відмовити у відкритті провадження за поданням судді Харківського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом як зразкової справи № 520/909/25. На обґрунтування відмови у відкритті провадження, Верховний Суд зазначив, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах, пов`язаних з обмеженням максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII.
Зокрема, у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 та інших Верховний Суд виснував, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-XII норми названого закону підлягають застосуванню із урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, у зв`язку із чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Верховний Суд зазначив, ураховуючи, що правовідносини, які склались у цій справі не є новими у судовій практиці, у поданні про розгляд справи № 520/909/25 як зразкової, доцільність розгляду цієї справи Верховним Судом як зразкової відсутня. Таким чином, Верховний Суд зробив висновок, що обмеження розміру пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, як у зв`язку зі змінами у законодавстві до 2025 року, так і у зв`язку з Постановою № 1 підпадають під регулювання одних і тих самих норм, та із цього приводу вже було висловлено позицію як Верховного Суду, так і Конституційного Суду України щодо протиправності обмеження пенсії максимальним розміром.
Крім того, Верховний Суд у Постанові від 11.09.2025 у справі № 120/1081/25 дійшов висновку, що застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, положень статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови №1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.
Суд застосовує цей підхід і до спірних правовідносин, внаслідок чого констатує, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів відповідно до Постанови № 1, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, не відповідають приписам статей 19, 92 Конституції України та частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим є протиправними.
Як встановлено судом, у листі, наданому у відповідь на заяву позивача щодо розміру пенсії, відповідач визнає факт обмеження пенсії позивача максимальним розміром із застосуванням понижуючих коефіцієнтів відповідно до Постанови № 1, що також підтверджується розрахунком пенсії.
Із урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині наявності права на пенсію позивача без застосування коефіцієнтів відповідно до Постанови № 1.
Щодо вимоги про протиправність застосування максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (Закон № 2464-VI) цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 1 цього Закону максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.
Саме цю норму застосовано пенсійним органом при призначенні позивачеві 02.09.2025 пенсії і відповідно з суми грошового забезпечення 182114,43 грн до обрахунку пенсії узято 120000 грн.
Водночас дію пункту четвертого частини першої статті 1 в частині розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зупинено на 2025 рік згідно із Законом № 4059-IX від 19.11.2024, що відповідачем враховано не було.
Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX зупинено дію на 2025 рік пункту 4 частини першої статті 1 в частині розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пункту 9-19 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11 із наступними змінами).
Таким чином, застосування до обчислення пенсії позивача у 2025 році пункту четвертого частини першої статті 1 Закону № 2464-VI є безпідставним, а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Заразом вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 02.09.2025 подальшу постійну виплату пенсії на підставі грошового атестату № 10, виданого Державним бюро розслідувань та довідки Державного бюро розслідувань про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії за останні 24 місяці служби в Державному бюро розслідувань, виходячи з 70% грошового забезпечення - 182114,43 грн, без застосування максимальної величини та без обмеження пенсії максимальним розміром з урахуванням індексацій, тобто в сумі - 128110,35 грн, куди згідно з чинним законодавством України включити суму 127480,1 грн (70% від грошового забезпечення - 182114,43 грн) та надбавку учасника бойових дій 630,25 грн, у такому формулюванні є передчасними, оскільки суд не вирішує спори, які можуть виникнути у майбутньому. 
Станом на дату розгляду справи суд встановив порушення прав позивача у застосуванні коефіцієнту пониження розміру пенсії та застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 120000 грн із суми грошового забезпечення у розмірі 182114,43 грн. 
При цьому порушень у відсотковому розмірі грошового забезпечення, неврахування грошового атестату та довідки під час призначення пенсії, обмеження пенсії максимальним розміром, неврахування індексації, ненарахування надбавки учасника бойових дій 630,25 грн, відповідачем не допущено.
Оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити.
За наведеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо застосування при призначенні пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2025 максимальної величини бази нарахування єдиного внеску у розмірі 120000 грн, а також відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення без застосування до пенсії понижуючих коефіцієнтів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), починаючи з 02.09.2025 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску у розмірі 120000 грн, із урахуванням грошового забезпечення у розмірі 182114,43 грн та здійснити виплату без застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.