ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 677/1691/25
Провадження № 22-ц/820/916/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – ТОВ «Укр Кредит Фінанс», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначило, що 7 червня 2024 року сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1405-8996 (далі – кредитний договір), за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 29 500 грн строком на 300 днів (до 2 квітня 2025 року) за стандартною процентною ставкою – 1,5% за кожний день користування кредитом. Протягом базового періоду (14 днів) знижена процентна ставка за кредитом становила 1,2% за кожний день користування кредитом. ОСОБА_1 не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим, станом на 26 серпня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 165 436 грн, із яких 29 500 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 131 511 грн – прострочена заборгованість за процентами, 4 425 грн – прострочена заборгованість по комісії. Позивач вирішив застосувати до ОСОБА_1 програму лояльності та стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 500 грн, яка складається з 29 500 грн простроченої заборгованості за кредитом і 118 000 грн простроченої заборгованості за процентами.
За таких обставин ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 147 500 грн заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 500 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 29 500 грн, прострочена заборгованість за процентами – 118 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 2 422 грн 40 коп. сплаченого судового збору.
Суд керувався тим, що сторони уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти.  ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим з неї на користь товариства слід стягнути вказану заборгованість.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір процентів за користування кредитом (1,5% у день від суми кредиту) є завищеним і несправедливим у розумінні Закону України від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі – Закон №1023-ХІІ). Відсутність у справі паспорта споживчого кредиту свідчить про ненадання кредитодавцем споживачу всієї інформації за кредитом, у тому числі щодо процентної ставки. Водночас у зв`язку з скрутним майновим становищем відповідачка неспроможна погасити заборгованість за кредитним договором.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд не врахував норми статей 3, 1048 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та статті 18 Закону №1023-ХІІ.
У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

7 червня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) і  ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрило для відповідачки невідновлювальну кредитну лінію шляхом надання їй кредиту у розмірі 29 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а  ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти відповідно до графіка платежів (пункти 2.2, 2.3, 3.1, 4.1 кредитного договору, додаток №3 до кредитного договору).
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало  ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб (пункт 2.4 кредитного договору).
Пунктом 4.9 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 300 днів з моменту перерахування коштів; дата повернення (виплати) кредиту – 2 квітня 2025 року.
Згідно з пунктами 4.2, 4.6, 4.10 кредитного договору: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (7 червня 2024 року) до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою – 1,5% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою); реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 27138,17%.
Також сторони погодили такі умови кредитування: тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована; базовий період – 14 календарних днів; знижена процентна ставка, яка застосовується як заохочення позичальника до сумлінного виконання умов договору, – 1,2% за кожен день користування кредитом (пункти 4.3, 4.4, 10.2 кредитного договору).
7 червня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало кредитні кошти на банківський рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ).
ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 2 квітня 2025 року (день закінчення строку кредитування) розмір заборгованості склав 161 011 грн 46 коп., із яких 29 500 грн – неповернутий кредит, 131 511 грн – нараховані проценти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті  610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Зібрані докази вказують на те, що 7 червня 2024 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало  ОСОБА_1 кредит і перерахувало на її картковий рахунок кошти в сумі 29 500 грн, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.
Після закінчення строку кредитування (2 квітня 2025 року) ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що  ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути заборгованість.
Правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за кредитним договором відсутні.
Водночас суд першої інстанції неправильно визначив розмір стягуваної заборгованості за кредитним договором з огляду на наступне.
Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону №1023-ХІІ встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.  Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти у розмірі 118 000 грн, які обчислені з розрахунку 1,5% у день від суми кредиту, що у чотири рази перевищує розмір неповернутого кредиту (29 500 грн).
Відтак апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір боргу не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» процентів слід зменшити до 29 500 грн.
Суд першої інстанції помилково не звернув уваги на вказані обставини та неправомірно присудив з відповідача проценти у повному розмірі.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
З  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід стягнути 29 500 грн заборгованості за кредитом і 29 500 грн заборгованості за процентами, а всього – 59 000 грн.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» майнового характеру заявлено з ціною 147 500 грн і задоволено з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 59 000 грн, тобто на 40% (59000?100:147500).
Відтак з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 968 грн 96 коп. (2422,40?40%).
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 60% (100-40), то на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід покласти витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 180 грн 16 коп. (3633,60?60%).
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе звільнити  ОСОБА_1 від сплати товариству судового збору за подання позову та присудити з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на користь відповідачки судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 211 грн 20 коп. (2180,16-968,96).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місцезнаходження – 01133, мсто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 38548598) 59 000 гривень заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місцезнаходження – 01133, мсто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 38548598) на користь  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 1 211 гривень 20 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Васільєв С.В.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27