ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2026 р. справа № 300/261/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за батьком, який є інвалідом ІІ групи; зобов`язати звільнити на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за батьком, який є інвалідом II групи.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи. Вважає, що відповідач протиправно відмовив у звільненні його з військової служби, оскільки брат батька - ОСОБА_2 ніколи не був зареєстрований і не проживав за адресою проживання батька позивача. Понад 25 років тому ОСОБА_2 виїхав до Сполучених Штатів Америки, після чого зв`язок із ним втрачено. На теперішній час місце його перебування позивачу невідоме, а можливість його встановлення відсутня, зокрема у зв`язку з обмеженим строком (п`ять років) зберігання відповідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України. Позивач також стверджує, що під час перебування у США зазначена особа не оформила належних документів, а з огляду на політику уряду США та стан свого здоров`я обмежує пересування. Крім того, за твердженням позивача, діти вказаної особи також виїхали на постійне проживання до США, зв`язок із ними відсутній. Будь-який безпосередній контакт із ОСОБА_2 у членів його сім`ї відсутній понад десять років. Позивач зазначає, що його батько ОСОБА_2 є особою похилого віку (73 роки) та пенсіонером. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Військова частина НОМЕР_1 скористалася правом подання відзиву на позов. Зазначає, що народженням брата батька позивача є 1952 рік. За відсутності відомостей, що такий сам потребує постійного догляду або наявності інших об`єктивних обставин, які унеможливлюють здійснення ним постійного догляду, відсутні підстави для висновку про відсутність інших членів сім`ї, які б могли здійснювати постійний догляд за особою, яка його потребує. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.48).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило. Відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши у сукупності письмові докази, встановив таке.
08.09.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з доглядом за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.13).
До рапорту додано копії: паспорта ОСОБА_1 , картки платника податків ОСОБА_1 , витягу з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 , витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 № 00046812634 від 04.09.2024, паспорта ОСОБА_3 , пенсійного посвідчення із зазначенням групи інвалідності ОСОБА_3 , картки платника податків ОСОБА_3 , висновку медико-соціальної експертизи № 207378 від 27.04.2007 щодо ОСОБА_3 , висновку про наявність порушення функцій організму ОСОБА_3 № 1123 від 01.07.2025, свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , акта обстеження сімейного стану військовослужбовця від 14.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , паспорта ОСОБА_2 , картки платника податків ОСОБА_2 , довідки про доходи (нарахування пенсійного забезпечення) № 9213 2728 6979 0271 від 20.08.2025 ОСОБА_2 , акта обстеження матеріально-побутових умов проживання № 028 від 12.06.2025 Хриплинського округу Івано-Франківської міської територіальної громади (а.с.13).
Відповідач листом від 29.11.2025 № 501/3014/1 відмовив у задоволенні рапорту позивача, оскільки надані документи не підтверджують зазначених у рапорті обставин, що дають право на звільнення за цими підставами відповідно до вимог чинного законодавства (В акті обстеження сімейного стану військовослужбовця, затвердженому керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначена інформація щодо наявності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд) (а.с.15).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Суд при вирішенні цієї справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинними на час виникнення спірних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі також - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону №2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. 
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
За приписами частини 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Згідно із змістом підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (надалі також – Положення №1153/2008) встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (надалі також - Інструкція №170).
Підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170 визначено перелік документів, що подаються при поданні до звільнення з військової служби у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, а саме:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді. 
Отже, однією з підстав для звільнення військовослужбовця (як такого, що висловив своє небажання продовжувати проходження військової служби) з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини є необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Тобто для звільнення з військової служби саме за такою обставиною військовослужбовець має довести належними доказами такі факти: наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю I чи II групи; необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи; відсутність в особи з інвалідністю I чи II групи інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи), або те, що інші члени сім`ї особи з інвалідністю I чи II групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
В свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 батьком ОСОБА_1 вказано ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 (а.с.17).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ № 207378 ОСОБА_3 встановлено з 27.04.2007 II групу інвалідності повічно. Причина інвалідності трудове каліцтво (а.с.26).
У висновку ЛКК від 01.07.2025 №1123 вказано, що ОСОБА_3 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.27).
За змістом свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 27.08.2024 (а.с.28).
Матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача є наявність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд.
В акті обстеження сімейного стану військовослужбовця від 14.07.2025, затвердженому начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , містяться відомості про наявність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за особою, що його потребує - ОСОБА_5 .
Так, в розділі щодо інших родичів першого та другого ступеня споріднення особи з інвалідністю в акті зазначено: 
батьки - батько ОСОБА_6 (помер), мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ); 
другий з подружжя - шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розірвано 27.08.2024; 
інші діти - відсутні; 
брати, сестри - брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; онуки - онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Варто вказати, що «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону №2232-ХІІ.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24.
Абзацами 1, 3 частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Приписами абзацу 2 частини 1 статті 1265 Цивільного кодексу України унормовано, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до статті 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.
Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. 
Позивач у позові зазначає, що брат його батька ОСОБА_2 понад 25 років тому виїхав до Сполучених Штатів Америки, після чого зв`язок із ним був втрачений, його місце перебування наразі невідоме і не може бути встановлене, оскільки відповідні дані зберігаються у базах Державної прикордонної служби України лише протягом п`яти років, при цьому будь-який контакт із ним відсутній понад десять років, він є особою похилого віку (73 роки) та пенсіонером і, за твердженням позивача, під час перебування у США не оформив належних документів та через стан здоров`я має обмежене пересування.
До рапорту позивач надав копії паспорта ОСОБА_2 , РНОКПП та довідку про доходи № 9213 2728 6979 0271, яка засвідчує факт перебування його на обліку в органі Пенсійного фонду України як отримувача пенсії за віком.
Як зазначено судом, підпунктом 26 пункту 5 Додатку 19 Інструкції №170 визначено перелік документів, що подаються при поданні до звільнення з військової служби у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, зокрема один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді.
Суд зазначає, що позивач не долучив до рапорту від 08.09.2025 доказів, які б підтверджували, що рідний брат його батька - ОСОБА_2 потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, таких доказів не надано і суду. 
Та обставина, що брат батька позивача отримує пенсію за віком, сама по собі не свідчить про наявність у нього потреби в постійному сторонньому догляді, тоді як встановлення такої потреби є обов`язковою умовою для звільнення позивача з військової служби у спірному випадку.
В поданих позивачем відповідачу разом із рапортом документах немає жодного доказу того, що ОСОБА_2 дійсно перебуває за кордом, що через свій складний стан здоров`я не може здійснювати догляд за батьком позивача. 
Сам по собі ймовірний факт проживання брата батька позивача (члена сім`ї другого ступеня споріднення для ОСОБА_3 ) за кордоном не може бути беззаперечною підставою для звільнення позивача з військової служби під час воєнного стану на підставі підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII.
З огляду на встановлені обставини, суд висновує, що правових підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі рапорту від 08.09.2025 у відповідача не було, оскільки позивачем не надано всіх належних документів на підтвердження підстав для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини зазначені в абзаці 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII.
На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/ Біньковська Н.В.