Справа № 365/1041/25 
Номер провадження: 2/365/138/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

11 травня 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участі секретаря судового засідання Воєводи І.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року уповноважений представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» – адвокат Дідух Є.О., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість загальною сумою 22400,00 гривень, яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 3500,00 гривень, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 12915,00 гривень, суми заборгованості за процентами, нарахованими позивачем – 5985,00 гривень, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Окрім вказаного позивач просить суд в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних із відповідача на користь позивача. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.06.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір № 4770106 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до погоджених сторонами договору умов, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 3500,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4770106 від 27.06.2024 в загальному розмірі 18165,00 гривень, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 3500,00 гривень; заборгованість за процентами – 12915,00 гривень; заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам – 1750,00 гривень.
Відповідно до умов п. 1.3 Договору № 4770106 від 27.06.2024 строк кредиту 360 днів – з 27.06.2024 по 22.06.2025. Станом на дату укладення Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 строк дії Договору № 4770106 від 27.06.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивачем у період з 27.02.2025 донараховано відсотки за 114 календарних днів у розмірі 5985,00 гривень. 
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки первісного кредитора, ані на рахунки позивача.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за Договором № 4770106 від 27.06.2024 в загальному розмір 22400,00, яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 3500,00 гривень, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 12915,00 гривен, суми заборгованості за процентами, нарахованими позивачем – 5985,00 гривень.
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 11.12.2025 року відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи та призначила справу до розгляду, задовольнила клопотання про витребування доказів.
У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик в суд на адресу його зареєстрованого місця проживання та шляхом публікації оголошення про виклик в суд на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву до суду не направляв. 
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З досліджених письмових доказів по справі судом встановлено, що 27.06.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою ІКС товариства укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106, за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію (якщо передбачена договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит, сума кредиту – 3500,00 гривень, строк кредитування – 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредитування, знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується у випадку, якщо клієнт до 26.07.2024 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 22400,00 гривень; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 20835,50 гривень. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_2 . Дати надання кредиту – 27.06.2024 або 28.06.2024. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 – 44585. 
Уклавши вказаний кредитний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Відповідно до ч 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження факту надання первісним кредитором та отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024 позивачем до позовної заяви додано лист ТОВ «ПЕЙТЕК», з якого вбачається, що на виконання Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 03.01.2024, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК», яке є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, останнім було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта, а саме: 27.06.2024 на суму 3500,00 гривень із призначенням платежу: зарахування на карту, маска картки НОМЕР_1 . 
Крім того, на виконання ухвали суду від 11.12.2025, в частині витребування доказів, 05.01.2026 до суду надійшла інформація від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про підтвердження факту зарахування коштів в сумі 3500,00 гривень 27.06.2024 на банківську картку № НОМЕР_4 , що була емітована на ім`я ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач фактично підтвердив належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором зобов`язання щодо надання грошових коштів у сумі визначеній у договорі, а, відповідно, підтвердив і факт виникнення у відповідача ОСОБА_1 обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у розмірі та на умовах зазначених в Договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024. 
До позовної заяви позивачем доданий розрахунок заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024, здійснений первісним кредитором, з якого вбачається, що за відповідачем ОСОБА_1 станом на 27.02.2025 рахується непогашена заборгованість в загальному розмірі 18165,00 гривень, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 3500,00 гривень; заборгованість за процентами – 12915,00 гривень; штрафні санкції – 1750,00 гривень.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Судом встановлено, що 27.02.2025 між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (Фактор) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 27/02/2025, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, згідно додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до позивача за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024 позивачем до позовної заяви додано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 27/02/2025 від 27 лютого 2025 року та платіжні інструкції від 27.02.2025 про оплату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025.
До позовної заяви позивачем також додано Реєстр боржників до Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив позивачу ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право вимоги заборгованості до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024 у загальному розмірі 18165,00 гривень, з якої: заборгованість з тіла кредиту – 3500,00 гривень; заборгованість за процентами – 12915,00 гривень; штрафні санкції – 1750,00 гривень.
28 лютого 2025 року ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» повідомило відповідача ОСОБА_1 про відступлення права вимоги Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024. 
Із розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024, здійсненого позивачем ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 114 календарних днів в період з 28.02.2025 по 21.06.2025, вбачається, що позивач, як новий кредитор, продовжив нарахування відсотків за користування кредитним коштами за вказаний період в межах строку кредитування відповідно до умов Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024. Станом на 21.06.2025 сума донарахованих відсотків складає 5985,00 гривень.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання згідно з умовами Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до ОСОБА_1 у позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» виникло на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025. Відповідач ОСОБА_1 своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не надав.
Матеріали справи не містять жодних доказів повного виконання умов кредитного договору в частині сплати основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами, а тому заявлений до стягнення розмір в частині основного боргу та відсотків підлягає задоволенню.
Стосовно вимог позивача, що відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу, який буде здійснювати примусове виконання цього рішення, нарахувати інфляційні втрати і 3% річних починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні таких вимог позивача, оскільки заявляючи вказану вимогу, позивач зазначає суду формули розрахунку вказаних збитків, проте не надає самого розрахунку сум, які підлягають на його думку стягненню з відповідача. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що суд не вправі здійснювати самостійно розрахунок сум заборгованості відповідача, тим більше робити це за період який ще не настав (на майбутнє).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.
Сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 гривень при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією № 12416 від 26.11.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень позивачем до позовної заяви додано: Договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024; Заявку № 4770106 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024; Акт № 4770106 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024.
Суд враховує постанову Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 275/150/22 згідно з якою, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Відповідач ОСОБА_1 клопотання із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт до суду не подав, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи. 
Керуючись ст. 205, 207, 512, 513, 514, 515, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4770106 від 27.06.2024 в загальному розмірі 22400 (двадцять дві тисячі чотириста) гривень 00 копійок, яка складається із: 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок – сума заборгованості за основним боргом; 12915 (дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок – сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором; 5985 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок – сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»; адреса місцезнаходження: вулиця Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, місто Київ, 03045; код в ЄДРПОУ 40966896.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява