УХВАЛА
18 червня 2026 року 
м. Київ 
справа № 320/8628/25
адміністративне провадження № К/990/27096/26 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі № 320/8628/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Паритет» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Паритет» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня (Головного управління ДПС у м. Києві) від 12 лютого 2025 року №12496417/42375126, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТО ПАРИТЕТ» відмовлено у реєстрації податкової накладної від 18 червня 2024 року №4 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість 59 730,28 грн;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18 червня 2024 року №4 (реєстраційний номер документа в ЄРПН 9179703133) на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість 59 730,28 грн датою її подання.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року позов задоволено.
На вказане рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав порушення вимог, установлених статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в частині сплати судового збору.
На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у місті Києві, в якому заявник просив продовжити строк на усунення недоліків.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків, апеляційну скаргу повернуто скаржнику.
Головне управління ДПС у м. Києві вдруге подало апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 296 КАС України.
На адресу суду надійшло клопотання, в якому скаржник просив продовжити строк на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги; відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
11 червня 2026 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі №320/8628/25. 
Під час перевірки повторно поданої касаційної скарги на відповідність вимогам статті 330 КАС України встановлено, що її зміст фактично дублює попередню касаційну скаргу, яку Верховний Суд повернув ухвалою від 02 червня 2026 року. 
Верховний Суд уже звертав увагу скаржника на те, що частина четверта статті 328 КАС України містить вичерпний перелік підстав касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Стаття 330 КАС України встановлює вимоги до форми та змісту касаційної скарги. Зокрема, відповідно до пункту 4 частини другої цієї статті у касаційній скарзі повинні бути зазначені підстави її подання з визначенням відповідної підстави, передбаченої статтею 328 КАС України, а також наведене обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення норм права або неправильність їх застосування, а також аргументи, які підтверджують наявність підстав для скасування чи зміни судового рішення. 
Однак у поданій касаційній скарзі не наведено передбачених абзацом другим частини четвертої статті 328 КАС України підстав касаційного оскарження. Скаржник не зазначив, у чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а також не навів відповідних посилань на конкретні норми права. 
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди скаржника з ухвалою суду апеляційної інстанції. 
При цьому скаржник не спростував правильності застосування судом апеляційної інстанції частини другої статті 299 КАС України, яка передбачає обов`язок суду відмовити у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу прокурора або суб`єкта владних повноважень подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, за винятком випадків, прямо визначених законом. 
Верховний Суд також наголошував, що касаційна скарга повинна містити мотиви незгоди із судовим рішенням з урахуванням підстав для його скасування або зміни, визначених статтями 351- 354 КАС України, із зазначенням конкретних висновків суду, які оскаржуються, та конкретних норм права, які, на думку скаржника, були неправильно застосовані.
Водночас звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.
Змістовно обґрунтування касаційної скарги не змінилося.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
постановив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі № 320/8628/25 - повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов