Справа №461/229/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року          м.Львів

Галицький районний суд міста Львова
в складі:
головуючого судді Романюка В.Ф., 
з участю: 
секретаря судового засідання Салика С.М.,
представника позивачів Райхеля Р.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд розірвати договір №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Юкрейніан Тревел Груп», що діє на підставі Статуту, який діє на підставі Субагентського Договору на реалізацію туристичного продукту №188СА/20 від 09.01.2020 року від імені та за дорученням ТОВ «Анекс Тур Турагентство» на підставі Договору № 49A/17 від 27.01.2017 р. з ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур»; стягнути з ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сплачені кошти за Договором №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року у розмірі 46400,00 (сорок шість тисяч чотириста) гривень та інфляційні витрати у розмірі 20896,50 грн (двадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень п`ятдесят копійок); стягнути солідарно з ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур», ТОВ «Анекс Тур Турагентство», ТОВ «Арден Тревел Гоу» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 завдану Позивачам моральну шкоду у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. 
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Тревел Груп» (від 21.11.2019 року змінилось найменування юридичної особи на Товариство з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу), назване «Субагент», що діє на підставі Статуту, який діє на підставі Субагентського Договору на реалізацію туристичного продукту №188СА/20 від 09.01.2020 року від імені та за дорученням Турагента Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагентство» на підставі Договору №49А/17 від 27.01.2017 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» - «Туроператор», який діє по дорученню і за рахунок іноземного туроператора «Anex Tourism Worldwide DMCС», був укладений Договір №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року, відповідно до якого з 14.03.2022 р. по 24.03.2022 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали б здійснити туристичну подорож в Арабську Республіку Єгипет. Загальна вартість туристичних послуг згідно з п. 3.1. Договору склала 46400,00 (сорок шість тисяч чотириста) грн. Так, квитанцією про оплату №9259- 6577-6581-1821 від 09.02.2022 р. та квитанцією №9259-6782-1086-8338 від 09.02.2022 р. підтверджується повна оплата визначеної Договором суми Позивачами, як замовниками послуг. 
Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан. Так, у зв`язку із введенням воєнного стану та закриттям для цивільної авіації повітряного простору, здійснити туристичну подорож у строки, визначені Договором не вбачалося можливим. 
Згідно з п. 9.1. Договору Сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: «... оголошена чи неоголошена війна, революція, масові безладдя...». Маючі вагомі причини для розірвання договору та повернення коштів, Позивачі звернулися до директора ТОВ «Юкрейніан Тревел Груп» в особі ОСОБА_6 із відповідним проханням. Тривалий час ОСОБА_6 давав пусті обіцянки повернути сплачену суму грошових коштів, списував затримку на велику кількість клієнтів зі схожим запитом і усіляко відтерміновував повернення коштів Позивачам. Запропонований позивачами альтернативний варіант вирішення проблеми вигляді перебронювання (що являється фактичним виконання умов Договору внесенням змін щодо строків) Відповідач-3 проігнорував. Остання розмова з представниками Відповідача-3 відбулася 08.08.2024 року, у якій зверхньо спілкувалися із позивачами та заявили про банкрутство компанії, у зв`язку з чим кошти не будуть повернуті. 
У спробах вирішення проблеми, позивачами були скеровані досудові претензії до Відповідача-1 та Відповідача-3, що підтверджується описами вкладень з Укрпошти (текст досудової вимоги та докази надсилання до позовної заяви додаються). Відповідач-1 листом №03/10-1 від 03.10.2024 року повідомив про те, що 18.05.2023 року від ТОВ «Юкрейніан Тревел Групп» надійшли заяви №1/18- 05/2023 р. та №2/18-05/2023 р., у яких нібито наявні підписи Позивача-1 та представника Відповідача-3, з проханням здійснити залік коштів в рахунок оплати інших замовлень у зв`язку з ануляцією замовлення №76266497 (лист та заяви до позовної заяви долучаються).
Позивачі зазначають, що ніколи не підписувала дані заяви, зображений підпис не належить Позивачу-1, оскільки той абсолютно відрізняється від підпису ОСОБА_7 , що підтверджується офіційним підписом Позивача-1 у паспорті громадянина України НОМЕР_3 , виданого Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області від 03.02.1997 року. Окрім того, Договір був підписаний Позивачем-2, а відтак, заявити про відсутність претензії міг тільки Позивач-2, а не Позивач-1. Відповідач-3 на досудову претензію не відреагував, лист був повернутий позивачам у зв`язку із закінченням строку зберігання. 
На момент оплати туристичних послуг за Договором офіційний курс Національного банку України складав 1 USD = 29,2549 UAH. На момент звернення із цією позовною заявою за офіційним курсом Національного банку України 1 USD = 42,0385 UAH, а відтак, сплачена у лютому 2022 року сума у розмірі 46400,00 грн на сьогодні дорівнює 67296,50 грн, з чого вбачається розмір інфляційних витрат, а саме - 20896,50 грн. Окрім того, моральна шкода, завдана надавачем туристичних послуг, позивачами оцінюється щонайменше у 15000,00 грн, адже весь період очікування на повернення коштів вони мали занепокоєння з приводу сплаченої немалої суми коштів; їхнє життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. 
Таким чином, Позивачі змушені звернутися до суду для захисту законних прав та інтересів.  
Ухвалою суду від 13 січня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено підготовче судове засідання на 06 лютого 2025 року о 10 год. 00 хв. 
28 січня 2025 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» Трибушенко І.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» не погоджується із вимогами позовної заяви, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно умов Договору про надання туристичних послуг (п.1.1.) Субагент зобов`язується відповідно до замовлення Туриста й особам, що слідують з ним, забезпечити надання комплексу Туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу, а Турист зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх. На підставі укладеного між ТОВ "Юкрейніан Тревел Групп" в особі директора ОСОБА_6 та Позивачем-2 Договору про надання туристичних послуг від Турагента до Туроператора надійшла заявка на бронювання № 76236528, яка містила інформацію про замовлений комплекс туристичних послуг: авіаквитки на рейси Київ (14.03.2022) - Марса-Алем (24.03.2022) - Київ, розміщення в готелі, харчування, трансфер, страхування, для туристів ОСОБА_2, ОСОБА_3. Вартість туристичних послуг склала 42 032,39 грн (Додаток №2) Згідно п. 4.4 Договору з Турагентом за виконання зобов`язань за Договором Турагент одержує винагороду, а саме різниці між вартістю поставлених ним послуг (туристичного ваучера (Турпродукту)) та вартістю витрат, понесених Турагентом внаслідок замовлення таких туристичних послуг. Відповідно до п. 3.2 Договору про надання туристичних послуг оплата Турпродукту може бути проведена фізичними чи юридичними особами у будь-якій формі, що не суперечить чинному законодавству України. Оплату Турпродукту Турист може здійснити самостійно на розрахунковий рахунок Туроператора. Власне, відповідно до умов п. 3.1. Договору про надання туристичних послуг загальна вартість туристичних послуг замовлених Туристом становила: 46 400,00 грн. Однак, на рахунок Туроператора 10.02.2022 р. Турагент, здійснив перерахунок коштів у розмірі 42 032,39 грн., шо підтверджується копіями квитанцій (Додаток №3). У подальшому, за повідомленням Турагента, від Субагента надійшли заяви №1/18-05/2023 та №2/18-05/2023 від 18.05.2023 р. за змістом яких, Субагент прохав, а Позивач-1 не заперечувала про здійснення взаємозаліку частини коштів в рахунок оплати інших замовлень, а саме на суму 25 205,07 грн. та 16 827,32 грн. в рахунок сплати замовлень № 76266497, № 76266490 у зв`язку з ануляцією замовлення № 76236528. (Додаток №4-5). При цьому у вищевказаних заявах Субагент та Позивач-1 відмітили, що будь-які претензії до Відповідача-1 та Відповідача-2 при здійсненні взаємозаліку відсутні. (Додаток №6-7) А тому, Відповідач-1 отримавши запит від свого Турагента, був впевнений, що Субагент та Туристи погодили вищевказані заяви та здійснив відповідні перерахування, шляхом проведення взаємозаліку. При цьому, Позивачі ні разу не звертались до Туроператора з вимогою на повернення коштів або ж збереження їх, шляхом перенесення на інші туристичні подорожі у період з березня 2022 року - травень 2023 року. Тому, тільки отримавши від Позивачів вимогу, датовану 22.08.2024 р., Туроператор був ознайомлений з ситуацією в якій опинились Позивачі, а до того не мав сумнівів та був впевнений, що Субагент та Туристи узгодили між собою питання по поверненню коштів з боку Субагента перед підписанням заяв № 1/18-05/2023 та № 2/18-05/2023, адже лиш в такому разі можливе проведення взаємозаліку. Більше того, Туроператор ніколи б без згоди туристів не вчинив дії, які б призвели до порушення їх прав щодо повернення коштів, а тому вбачаючи підпис туриста в заявах прийняв їх та здійснив перенесення коштів. Власне, якби ж Туроператор мав на збереженні ще якісь залишкові кошти Туристів по заявці №76236528 або ж якби існували ще інші надходження від Туристів, то Туроператор міг би здійснити їх повернення, однак, вся сума коштів по заявці №76236528 була перенесена (оплачена), як вже згадувалось раніше, на інші заявки. Таким чином, Туроператор діяв в межах договірних домовленостей з Турагентом та жодним чином не порушував своїх зобов`язань і перед Субагентом, здійснив повернення коштів Субагенту шляхом проведення взаємозаліку на інші заявки. Тому враховуючи ситуацію в якій опинились Туристи, вважаємо, що дії ТОВ «АРДЕН ТРЕВЕЛ ГОУ» в особі директора ОСОБА_6 як Субагента (його посадових осіб) можна віднести до кримінальних злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність за ст.ст. 190, 358 Кримінального кодексу України. Окрім того, Туроператор не був обізнаний та повідомлений, як зазначає Позивач у своїх позовних доводах, що ТОВ "Юкрейніан Тревел Групп" змінила назву на ТОВ «Арден Тревел Гоу» та директора, що власне є і порушенням договірних умов між Туроператором, Турагентом та Субагентом. Таким чином, вимоги Позивачів до Туроператора по існуванню нібито заборгованості чи утриманню незаконно коштів саме в розмірі 46 400 грн. є безпідставними та не підтверджені жодним належним доказом, навіть враховуючи той факт, що такого розміру суми навіть не заходило на рахунок Туроператора, а тому за відсутності існування будь-якого боргового зобов`язання у Туроператора перед Позивачами - нарахування інфляційних витрат є неможливим та не підлягає задоволенню судом. Зі сторони Відповідача-1 будь-які порушення, які вплинули б на умови Договору на туристичне обслуговування відсутні, дотримано вимоги Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 р., Повітряного кодексу України та Положенням про використання повітряного простору України, а як наслідок відсутність будьякого порушення ч. 11 ст. 20 Закону України «Про туризм», а тому позовні вимоги в частині не належного виконання зі сторони Відповідача-1 своїх договірних зобов`язань не підлягають задоволенню. Відповідач-1 не порушував законодавства в галузі туризму, виконав усі покладені на нього договірні умови, а тому не може нести відповідальність за дії, про, які жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь, вчинені країною агресором рф, яка власне є винною та по суті являється третьою особою, не пов`язаною з наданням послуг. Крім того, що вимоги Позивачів є безпідставними в частині існування моральної шкоди, яку нібито завдав своїми діями Відповідач-1, адже, не надано жодного належного доказу на підтвердження та ніяк не обґрунтовано, не доведено чому її розмір оцінюється саме у 15 000 грн. Представник відповідача зазначає, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок умисних дій якого Позивачі опинилися в такій ситуації є дії ТОВ «АРДЕН ТРЕВЕЛ ГОУ» в особі директора ОСОБА_6 та рф, її збройні сили та створені нею військові формування, що мають на озброєнні та використовують засоби, які становлять підвищену небезпеку для оточуючих, а тому наявні усі правові підстави вважати, що до належних відповідачів у цій справі відносяться ТОВ «АРДЕН ТРЕВЕЛ ГОУ» в особі директора ОСОБА_6 та РФ як учасник цивільних правовідносин. 
28 січня 2025 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» Трибушенко І.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 25.01.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» та ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» уклали Договір № 49А/17 (надалі - Агентський договір), згідно якого Турагент зобов`язується за винагороду надати послуги Туроператору з реалізації Турпродукту шляхом укладення Договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. У подальшому, 09.01.2020 р. між Відповідачем-2 як Турагентом та ТОВ «ЮКРЕЙН ТРЕВЕЛ ГРУПП» в особі ОСОБА_6, який діяв на підставі Статуту був укладений Субагентський договір № 188 СА/20 (далі - Субагентський договір), на підставі вже якого 09.02.2022 р. Субагент підписав з Позивачем-2 Договір на туристичне обслуговування № 76236528 (далі - Договір). Згідно умов Агентського договору на Турагента покладений обов`язок за винагороду надати послуги Туроператору з реалізації Турпродукту, який сформований Постачальником послуг - іноземним туроператором «Anex Tourism Worldwide DMCC», шляхом укладення Договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. Відповідно до п.1.1 Субагентського договору Турагент доручає, а Субагент зобов`язується за винагороду надати послуги з реалізації туристичного продукту, який сформований Постачальником послуг - іноземним туроператором «Anex Tourism Worldwide DMCC», шляхом укладення від імені, під контролем та в інтересах Постачальника послуг Договорів на туристичне обслуговування, а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. Згідно п.1.1 Договору Субагент зобов`язується відповідно до замовлення Туриста та осіб, що слідують з ним, забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу, а Турист зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх. На підставі укладеного між Субагентом та Позивачем-2 Договору була заброньована заявка № 76236528, яка містила інформацію щодо комплексу туристичних послуг для туристів ОСОБА_2, ОСОБА_3. Вартість туристичних послуг склала 42 032,39 грн (Додаток №3) Відповідно до умов п. 3.1. Договору загальна вартість туристичних послуг замовлених Туристом становила 46 400,00 грн., яку як вбачається з доданих доказів до позовної заяви Позивач-2 оплатив Субагенту. Але 10.02.2022 р. на рахунок Турагента від Субагента надійшло 42 032,39 грн., шо підтверджується копіями відповідних квитанцій (Додаток №4) 18.05.2023 р. від Субагента надійшли заяви № 1/18-05/2023 та № 2/18-05/2023, згідно яких Субагент та Позивач-1 просили здійснити взаємозалік коштів в рахунок оплати інших замовлень в цілому на суму 42 032,39 грн. в рахунок сплати замовлень № 76266497, № 76266490. (Додатки 5-6) При цьому, власноруч підписуючи заяви № 1/18-05/2023 та № 2/18-05/2023 від 18.05.2023 р. Субагент та Позивач-1 окремо відмітили, що при здійснені взаємозаліку (перенесення коштів туристів) на інші заявки не матимуть претензій ані матеріального, ані морального характеру ні до Відповідача-2, ні до його посадових осіб. Власне, Відповідач-2, отримавши такий запит від свого Субагента, який попередньо підтвердив домовленість з Туристами про повернення з його сторони коштів напряму Туристам, здійснив взаємозалік коштів. Тобто домовленість між Турагентом, Туроператором та Субагентом була така: кошти, які залишились по заявці №76236528 на підставі отриманих заяв про перенесення коштів (проведення взаємозаліку) Турагент зарахував на інші заявки Субагента до яких туристи із заявки №76236528 не мають жодного відношення, а Субагент в свою чергу вже мав повернути сплачені кошти туристам по заявці №76236528. Окрім того, Позивачі ні разу не звертались в письмовому чи електронному вигляді до Турагента на пряму з вимогою щодо повернення коштів або ж збереження їх шляхом перенесення на інші туристичні подорожі у період з березня 2022 року - травень 2023 року. Таким чином, Відповідач-2 діючи в межах договірних домовленостей, вжив зі своєї сторони заходи для повернення коштів Туристам через Субагента, шляхом проведення взаємозаліку, а тому вимоги Позивачів до Відповідача-2 по існуванню нібито заборгованості чи утриманню незаконно коштів саме в розмірі 46 400 грн. та нарахуванню інфляційних витрат є безпідставними та не підтверджені жодним належним доказом. Відповідач-2 вважає, що до позовної заяви не надано належного доказу, який би підтверджував, що Позивач-1 не погоджувала з Субагентом підписання заяв № 1/18-05/2023 та № 2/18-05/2023 від 18.05.2023 р., не надано жодного письмового доказу або ж висновку експерта, що підпис, який міститься у вищевказаних заявах дійсно не належить Позивачеві-1. 26.04.2024 р. Субагенту був направлений лист вих.№29/04-1 з повідомленням про розірвання Субагентського договору з 30.04.2024 р. ((Додаток 8). 01.05.2024 р. повторно Відповідач-2 листом вих. №01/05-1 повідомив Субагента, що Субагентський договір було розірвано в односторонньому порядку 30.04.2024 р. (Додаток 9). Тобто Субагентський договір було розірвано в односторонньому порядку з 30.04.2024 р. (договірні відносини припинені), попередньо, як вже згадувалось раніше, Туристам через Субагента було здійснено повернення коштів по заявці №76236528, шляхом проведення взаємозаліку 18.05.2023 р. на підставі отриманого належним чином документально оформленого запиту (заяв) від Туриста та Субагента, тобто всі фінансові взаємини між сторонами Субагентського договору закриті, а тому як наслідок будь-які грошові зобов`язання перед Туристами за Договором у Відповідача-2 відсутні. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, грошові зобов`язання перед Туристами за Договором відсутні, а тому вимоги позовної заяви до Відповідача-2 в частині нібито неналежного виконання договірних зобов`язань та існування грошового зобов`язання перед туристами є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами. Представник відповідача зазначає, що безпосереднім суб`єктом, чиї умисні дії призвели до ситуації, в якій опинилися Позивачі, є ТОВ «АРДЕН ТРЕВЕЛ ГОУ» в особі директора ОСОБА_6 
11 лютого 2026 року від позивачів надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 11 березня 2025 року клопотання представника позивачів Райхель Р.П. про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» оригінали заяв: №1/18-05/2023 від 18.05.2023 та №2/18-05/2023 від 18.05.2023 щодо здійснення взаємозаліку коштів в рахунок оплати інших замовлень в цілому на суму 42032,39 грн., в рахунок сплати замовлень №76266497, №76266490 задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» оригінали заяв: №1/18-05/2023 від 18.05.2023 та №2/18-05/2023 від 18.05.2023 щодо здійснення взаємозаліку коштів в рахунок оплати інших замовлень в цілому на суму 42032,39 грн., в рахунок сплати замовлень №76266497, №76266490.
01 квітня 2025 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» Трибушенко І.А. надійшло клопотання про долучення доказів. Представник відповідача зазначає, що відповідно до умов п. 11.2 Субагентського договору №188 СА/20 від 09.02.2022 р. (далі - Субагентський договір) та Договору № 49А/17 від 25.01.2017 р. сторони домовились вважати прирівняними до оригіналу документи, що передаються між ними факсимільними чи електронними засобами зв`язку, крім документів, що стосуються розрахунків та спірних питань Сторін. Для чого кожна з Сторін підписує і скріплює печаткою зразки печаток і підписів відповідальних осіб. Тобто, для зручності та швидкого документообігу між Турагентом та його субагентами використовується електронне листування за допомогою електронної пошти, оскільки електронна комунікація є поширеною та прийнятою практикою в сучасному діловому світі. Субагент використовує корпоративну електронну пошту з доменом @ua-travel.com. За загальним правилом формат адреси електронної пошти має наступний вигляд: «локальний домен @ домен», а отже адреса складається з двох частин: частина перед символом @ (локальна частина) визначає назву поштової скриньки та частина після символу @ (домен). З урахуванням вищезгаданого, 18.05.2023 р. з електронної поштової скриньки Субагента finance@ua-travel.com на електронну поштову скриньку Турагента ua.fraccount@anextour.com, були відправлені електронні листи: - о 10:23:46 з темою «Взаємозалік за заявками -> 76266497» та одним вкладеним файлом у форматі PDF: лист вих. № 1/18-05/2023 від 18.05.2023 р від директора ТОВ "Юкрейніан Тревел Групп" ОСОБА_6 (Додаток 1) - о 10:27:01 з темою «Взаємозалік за заявками -> 76266498» та одним вкладеним файлом у форматі PDF: лист вих. № 2/18-05/2023 від 18.05.2023 р від директора ТОВ "Юкрейніан Тревел Групп" ОСОБА_6 (Додаток 2). Власне, електронне листування є усталеною практикою обміну документами між компаніями для прискорення оперативного процесу. Це дозволяє оперативно вирішувати питання та уникати зайвої бюрократії, а також є частиною ділового звичаю, оскільки оформлення всіх документів через ЕЦП/КЕП не завжди є можливим, особливо коли йдеться про туристів (фізичних осіб), які часто не мають можливості здійснювати підпис відповідних документів за допомогою ЕЦП/КЕП. Вищезгадані документи (електронні документи) є "електронним доказом", який за своєю суттю є значно ширшим поняттям, аніж "електронний документ", оскільки включає в себе й електронні документи, електронні листи, електронне листування в месенджерах, голосові повідомлення, електронну інформацію, відомості, дані, розрахунки тощо. У підтвердження отримання в електронному вигляді вищезгаданих листів надають роздруківки самих електронних листів Субагента, які містять електронні адреси отримувача (Турагента) та відправника (Субагента), а також дату та час їх отримання разом з документами в електронному вигляді, та відповідь Турагента про отримання відповідних запитів. (Додатки 3-4) З цього приводу існує правова позиція ВС (постанова від 03.08.2022 р. у справі N 910/5408/21), згідно якої під час дослідження електронних доказів має відбуватись належна ідентифікація таких доказів. Це означає, зокрема, що будь-яка технологія, яка підтверджує автентичність, точність і цілісність даних, повинна бути прийнята. Отже, враховуючи зазначене вище Турагент за вимогою суду надає електронні докази в електронних копіях, засвідчені у передбаченому законом порядку, та зазначає що оригінали електронних листів (листи вих. №1/18-05/2023 та вих. № 2/18-05/2023 від 18.05.2023 р.) знаходяться у ТОВ "Юкрейніан Тревел Групп" («Арден Тревел Гоу») в особі директора ОСОБА_6 
16 жовтня 2025 року від представника позивачів Райхеля Р.П. надійшло клопотання про долучення доказів. З огляду на ненадання відповідачами оригіналів витребовуваних заяв, і, як наслідок, неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме для підтвердження факту непогодження позивачами з Субагентом підписання заяв №1/18-05/2023 та №2/18-05/2023 від 18.05.2023, відсутності волевиявлення позивачів щодо здійснення взаємозаліку коштів в рахунок оплати інших, невідомих їм замовлень в цілому на суму 42 032,39 грн., в рахунок сплати замовлень №76266497, №76266490, а відтак підставності позовних вимог про стягнення коштів, позивачі замовили висновок спеціаліста в галузі почеркознавчої експертизи. 10 жовтня 2025 року отримали висновок спеціаліста ВП «Центр експертиз та оцінки» ПП «Консалтинг експерт груп «Діктум-Фактум» за експертною спеціальністю 1.1. «Дослідження почерку і підписів», згідно висновку якого підписи від імені ОСОБА_7 , зображення яких наявні між друкованими написами «Турист» та « ОСОБА_8 » та які були використанні в якості зразка при копіюванні у технічних зображеннях листів виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство», Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
14 листопада 2025 року від представника відповідачів 1 та 2 Трибушенко І.А. надійшли письмові пояснення з приводу долучених доказів. Вважає, що поданий Позивачем висновок не може бути визнаний належним та допустимим доказом по справі №461/229/25. Позивач є замовником, самостійно прийняв рішення та обрав на свій розсуд не державну, а саме приватну експертну установу та оплатив дослідження, що ставить під сумнів неупередженість висновку. Таким чином, висновок спеціаліста замовлений без ухвали суду не проходить належного контролю з боку суду, що може вплинути на його достовірність, а тому він не може бути прийнятий у вигляді доказу по справі №461/229/25, оскільки: не відповідає вимогам ч. 1 ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу», не є результатом судової експертизи, призначеної судом, не містить неідентифікаційні завдання, не встановлено вплив психологічних факторів, на досліджені не було зразку підпису Позивача на дату підписання листів, а тому не відповідає доказам, встановленим процесуальним законодавством, а отже наданий висновок Позивача не є судовою експертизою і має обмежену доказову силу. Почеркознавча експертиза проведена на копії документа, що суперечить вимогам п. 1.1 Розділу I Інструкції № 53/5 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, щодо проведення почеркознавчих досліджень, які мають виконуватись лише на оригіналах документів. Цим же пунктом Інструкції № 53/5 передбачено проведення експертизи за фотознімками та іншими копіями об`єкта, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, однак крім об`єктів почеркознавчих досліджень. Отже, наданий Позивачем до суду висновок за результатами проведення почеркознавчої експертизи не можна вважати достовірним доказом, оскільки експертиза проведена з технічних копій документів, а не по оригіналам документів. Вважаємо, що почеркознавча експертиза повинна проводитися лише на оригіналах. Копія може спотворювати структуру штрихів, тиск, нахил, товщину ліній, особливості натиску. До того ж, копія (навіть якісна) не передає мікроскопічних ознак почерку, які експерт обов`язково має дослідити. Власне, і в самому висновку спеціаліст відмічає, що отримані документи (листи вих. № 1/18-05/2023 від 18.05.2023 р. та вих. № 2/18-05/2023 від 18.05.2023 р.) в якості зразка підпису від імені Позивача не чіткі, тобто на дослідження були надані документи не якісні, не в оригіналі, а тому як наслідок не можна вважати таке дослідження достовірним. Таке дослідження викликає сумнів і щодо його правильності та й обставина, що при отримані не чітких зразків, спеціаліст взявся проводити дослідження та проводити порівняння копії документів різної часової категорії з оригіналами, при цьому ще й категорично приходить до висновку, що підпис виконано іншою особою. Більше того, спеціаліст навіть не відмічає у своєму висновку та не конкретизує, які із перелічених документів отримав в якості порівняльного матеріалу на дослідження у вигляді копій, а які в оригіналі. Більше того, документи надавались 2007 та 2018 років, а листи на проведення взаємозаліку датовані 18.05.2023 р., тобто спеціаліст не звернув уваги, що надані для дослідження зразки підпису Позивача суттєво різняться в часі. Так, підпис Позивача наданий на дослідження на листах вих. № 1/18-05/2023 та вих. № 2/18-05/2023 був здійснений 18.05.2023 р. і жодного додаткового документу спеціалістом не було запрошено у Позивача станом на дату підписання листів вих. № 1/18-05/2023 та вих. № 2/18-05/23. Тобто, наявних у спеціаліста документів з найбільш близькими по часу та даті їх складання до документів (листів), які і були основним предметом експертизи не було, та й про отримання клопотання від спеціаліста про необхідність надання йому додаткових як вільних та експериментальних зразків Позивачем не було надано. Також, з посиланням на інформаційні джерела, які використовувались спеціалістом при проведенні експертизи в наданому висновку не зазначено, чи при дослідженні підпису ним враховувалось можливість навмисного викривлення та не зазначено, як з`ясовано транскрипцію підпису, не враховано що при дослідженні підпису має бути дослідженим зразок почерку для з`ясування транскрипції підпису. До того ж, спеціалістом у наданому висновку при встановлені автентичності підпису фактично описано ознаки, які мають найменше ідентифікаційне значення. Вказані обставини викликають у Відповідачів сумніви щодо правильності такого висновку спеціаліста. висновок спеціаліста, наданий Позивачем, не може бути прийнятим судом як належний доказ по справі, оскільки проведення повноцінної почеркознавчої експертизи без оригіналу документа є неможливим. Експертне дослідження виконано на копії, не дозволяє достовірно встановити індивідуальні ознаки почерку, тиску та послідовності штрихів, на досліджені не було зразку підпису Позивача на дату підписання листів, а отже зазначений висновок не може мати доказового значення і повинен бути оцінений судом критично. 
11 грудня 2025 року від представника позивачів Райхеля Р.П. надійшла заява про відшкодування витрат на правничу допомогу. У позовній заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд стягнути з відповідачів витрати, фактично понесені позивачами на правничу допомогу при поданні позову в розмірі 15000 гривень. У зв`язку із укладенням договору про надання правничої допомоги від 04.02.2025 з адвокатом Райхель Р.П. в процесі розгляду справи розмір витрат позивачів на правничу допомогу змінився. Такі витрати були неминучими, оскільки для позивачів, які не мають юридичної освіти, було б проблематично самостійно захищати свої права в той час як відповідачів представляв кваліфікований адвокат, а сам розгляд справи потребував вчинення додаткових процесуальних дій у формі клопотань з процесуальних питань: призначення експертизи, витребування доказів, а також, з огляду на ненадання оригіналів, звернення за висновком до кваліфікованого спеціаліста. Відповідно до умов п.2.1.5. Договору про надання правничої допомоги № 02/0225 від 04.02.2025, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Райхель Р.П., оплата Адвокату у зв`язку із доїздом та участю в судових засіданнях визначались незалежно від тривалості такої поїздки та засідання в розмірі 2500 гривень за одне судове засідання Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.12.2025 4 в суді першої інстанції в межах м.Львова. Аналогічні суми передбачені п.2.1.5. Договору про надання правничої допомоги № 03/0225 від 04.02.2025, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Райхель Р.П. Пунктами 3.1. та 3.2. вказаних договорів визначалось, що розмір гонорару Адвоката встановлюється за домовленістю сторін виходячи із обсягу часу й роботи, що вимагається для належного виконання доручення; ступеню складності справи та новизни правових питань для Адвоката; необхідності досвіду для успішного завершення справи; великої вірогідності того, що прийняття даного доручення перешкоджатиме прийняття адвокатом інших доручень, або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; важливості доручення для Замовника; ролі Адвоката у досягненні гіпотетичного результату, бажаного для Замовника; професійного досвіду, науково-теоретичної та практичної підготовки Адвоката, та базової величини вартості роботи адвоката 2000,00 гривень за одну годину роботи в звичайному режимі (без терміновості), та 4000,00 грн. за годину роботи в терміновому режимі. Конкретний розмір гонорару визначається базуючись на вищевказаних критеріях виходячи з суті наданої правничої допомоги, її об`єму, до виплати вказується в рахунку-фактурі. Оплата участі в судових засіданнях у суму гонорару не включена і оплачується додатково. Гонорар адвоката Райхеля Р.П. формувався виходячи з фактичних витрат часу, необхідного для якісної підготовки відповіді на відзив, клопотання про проведення судової експертизи, клопотання про витребування доказів та підготовки до судових засідань. Детальне розшифрування витрат часу та нарахованих сум викладені в Рахунках-фактурах. Розмір гонорару адвоката, без врахування участі в судових засіданнях складає 18000 гривень. За час розгляду справи, представник позивача - адвокат Райхель Р.П., представляючи інтереси ОСОБА_2 та інтереси ОСОБА_3 , приймав участь в судових засіданнях: 06.02.2025, 11.03.2025, 15.05.2025, 28.07.2025, 17.09.2025, 20.10.2025, 11.12.2025 - 7 засідань. Отже, відповідно до умов укладених договорів, ОСОБА_2 за участь в судових засіданнях повинна заплатити адвокату 17500 гривень. ОСОБА_9 зобов`язаний оплатити адвокату теж 17500 гривень. На даний час позивачі оплатили ТОВ «Центр правової допомоги» 15000 гривень за підготовку позову, та оплатили адвокату Райхелю Р.П. за юридичні послуги - участь засіданнях 17000 грн - 8500 грн. ОСОБА_2 і 8500 ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними квитанціями. З урахуванням вартості позову, його складності, важливості спору для позивачів, використаних документів і оформлених матеріалів, тривалості розгляду справи, а також того, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи та цінністю і принциповістю предмету спору для сторін, наданим представником, як адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, визначені в твердій сумі, а відтак не потребують більш детального розшифрування наданих послуг для оплати гонорару, стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 53000 грн., вважає, таким, що підлягає до задоволення. 
24 березня 2026 року від представника позивачів надійшло клопотання про збільшення витрат на правничу допомогу до 91800 грн.
22 квітня 2026 року від представника відповідачів 1 та 2 Трибушенко І.А. надійшли заперечення на клопотання про збільшення витрат на правничу допомогу. Вважає, що такий розмір витрат є явно неспівмірним складності справи, обсягу процесуальних дій та характеру спірних правовідносин. Власне, Відповідач не заперечує про існування права у позивачів заявляти вимоги про відшкодування судових витрат у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, проте саме по собі подання позивачами клопотання про збільшення витрат на правничу допомогу та долучення доказів не свідчить про обґрунтованість та необхідність заявлених витрат. Надані позивачами документи лиш свідчать про те, що до складу заявлених витрат включено послуги, які не є безпосередньо пов`язаними із наданням правничої допомоги у розумінні процесуального законодавства, а також витрати, що мають ознаки їх штучного формування з метою збільшення суми компенсації. Зокрема, до складу витрат включено дії, які не можуть бути віднесені до правничої допомоги, такі як організаційні та технічні дії (в тому числі пересування, повернення в офіс тощо), що є складовою внутрішньої діяльності представника і не підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони. Отже, відсутність належної деталізації наданих послуг, їх обсягу та витраченого часу свідчить про невідповідність заявлених витрат критеріям реальності, необхідності та розумності. 
30 квітня 2026 року від представника позивачів надійшло клопотання про збільшення витрат на правничу допомогу та заперечення проти доводів відповідача. 
У судовому засіданні представник позивачів Райхель Р.П. позов підтримав, з підстав наведених у ньому, просив задоволити повністю.
28 травня 2026 року від представника відповідачів 1 та 2 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. У позові просила відмовити повністю, з підстав наведених у відзивах. 
Представник відповідача 3 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про проведення судового засідання у його відсутності до суду не надходило, а також відповідачем не подано відзив на позовну заяву. 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм» суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є зокрема туристичні оператори та туристичні агенти.
Туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність;
Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.
Відповідно до ч. 14 ст. 20 Закону України «Про туризм» права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.
Агентські відносини регулюються гл. 31 ГК України, відповідно до ст. 297 за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.
Суд встановив, що 25.01.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» та ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» уклали Договір №49А/17, згідно якого Турагент зобов`язується за винагороду надати послуги Туроператору з реалізації Турпродукту шляхом укладення Договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. 
09.01.2020 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» як Турагентом та ТОВ «ЮКРЕЙН ТРЕВЕЛ ГРУПП» в особі ОСОБА_6, який діяв на підставі Статуту був укладений Субагентський договір №188 СА/20. 
Згідно умов Агентського договору на Турагента покладений обов`язок за винагороду надати послуги Туроператору з реалізації Турпродукту, який сформований Постачальником послуг - іноземним туроператором «Anex Tourism Worldwide DMCC», шляхом укладення Договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. 
Відповідно до п.1.1 Субагентського договору Турагент доручає, а Субагент зобов`язується за винагороду надати послуги з реалізації туристичного продукту, який сформований Постачальником послуг - іноземним туроператором «Anex Tourism Worldwide DMCC», шляхом укладення від імені, під контролем та в інтересах Постачальника послуг Договорів на туристичне обслуговування, а також здійснювати фактичні дії, визначені Договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. 
Згідно п.1.1 Договору Субагент зобов`язується відповідно до замовлення Туриста та осіб, що слідують з ним, забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт) Туристу, а Турист зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх. 
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Тревел Груп» (від 21.11.2019 року змінилось найменування юридичної особи на Товариство з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу), назване «Субагент», що діє на підставі Статуту, який діє на підставі Субагентського Договору на реалізацію туристичного продукту №188СА/20 від 09.01.2020 року від імені та за дорученням Турагента Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагентство» на підставі Договору №49А/17 від 27.01.2017 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» - «Туроператор», який діє по дорученню і за рахунок іноземного туроператора «Anex Tourism Worldwide DMCС», був укладений Договір №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року, відповідно до якого з 14.03.2022 р. по 24.03.2022 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали б здійснити туристичну подорож в Арабську Республіку Єгипет. 
Згідно п. 4.4 Договору з Турагентом за виконання зобов`язань за Договором Турагент одержує винагороду, а саме різниці між вартістю поставлених ним послуг (туристичного ваучера (Турпродукту)) та вартістю витрат, понесених Турагентом внаслідок замовлення таких туристичних послуг. 
Відповідно до п. 3.2 Договору про надання туристичних послуг оплата Турпродукту може бути проведена фізичними чи юридичними особами у будь-якій формі, що не суперечить чинному законодавству України. Оплату Турпродукту Турист може здійснити самостійно на розрахунковий рахунок Туроператора. Власне, відповідно до умов п. 3.1. Договору про надання туристичних послуг загальна вартість туристичних послуг замовлених Туристом становила: 46 400,00 грн. 
Загальна вартість туристичних послуг згідно з п. 3.1. Договору склала 46400,00 (сорок шість тисяч чотириста) грн. Квитанцією про оплату №9259- 6577-6581-1821 від 09.02.2022 р. та квитанцією №9259-6782-1086-8338 від 09.02.2022 р. підтверджується повна оплата визначеної Договором суми Позивачами, як замовниками послуг. 
Позивачами були скеровані досудові претензії до Відповідача-1 та Відповідача-3, що підтверджується описами вкладень з Укрпошти. 
Як встановлено судом, 24.02.2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24лютого 2022року № 64/2022, затверджено Законом№ 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно допункту 20частини першої статті 106 Конституції України,Закону України"Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшим продовженням його дії. 
Вказані обставини суд визнає загальновідомими та у відповідності до ч. 3 ст. 82 ЦПК України доказуванню такі не підлягають. У зв`язку з чим, об`єднана цивільно-військова система організації повітряного руху України, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України вжито термінових заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.
До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як передбачено ст. 24 Закону України «Про туризм» - суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором.
Згідно приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі:
1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків;
2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги;
3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів;
4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту;
5) домовленості сторін.
Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.
Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.
Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.
Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.
Відповідно до частин 1, 2 статті 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику завдано збитків.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-42цс13, який підтверджено Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 201/17472/16-ц.
Судом встановлено, що під час виконання умов вказаного вище договору, відповідачем допущено порушення істотних умов договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором.
При цьому, відповідачем не повернуто позивачеві сплачені нею грошові кошти за туристичний продукт, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору та Закону України «Про туризм», внаслідок чого позивач значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно ч. 3 ст. 652 ЦК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.
Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Згідно ст. 25 Закону України «Про туризм», туристи і екскурсанти, серед іншого, мають право на отримання туристичних послуг, передбачених договором, та на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Як встановлено судом і зазначено вище, у серпня 2024 року позивачі на адресу відповідача 1 та 3 направляла листи про врегулювання спору в досудовому порядку.
Натомість матеріали справи не містять доказів повернення суми сплачених позивачами грошових коштів на виконання умов вказаного договору у вказаному вище розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для конкретної особи, відповідальної за заподіяну шкоду, а й для інших осіб при досягненому розвитку науки і техніки, а випадок - об`єктивно відворотний і не може бути попереджений тільки цією особою.
Українське законодавство визначає форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (фр. force majeure) як надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Законом також встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають за заявою суб`єкта господарювання сертифікат про такі обставини.
У свою чергу, Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась Україна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З метою позбавлення обов`язкового звернення до Торгово-промислової палата України і підготовки пакету документів, у період дії введеного воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палата України розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист Торгово-промислової палата України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Даний лист особа, яка порушує свої зобов`язання, у зв`язку із обставинами, пов`язаними із військовою агресією російської федерації проти України, в період дії введеного воєнного стану, має право долучати до свого повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання зобов`язань за умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів у встановлений термін для можливості обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. При цьому, у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також, має право звертатися до Торгово-промислової палата України за отриманням відповідного Сертифіката, дотримуючись порядку, встановленого Регламентом за кожним зобов`язанням окремо.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про дотримання відповідачем встановленої процедури засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Як вбачається з матеріалів справи позивачам вказана послуга згідно договору на туристичне обслуговування №7623652  від 09.02.2022 надана не була, в подальшому, зміна умов договору щодо перенесення дат туру не пропонувалася, кошти не поверталися. Тобто фактично умови договору туроператором виконано не було.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо твердження представника відповідачів 1 та 2 про те, що 18.05.2023 р. від Субагента надійшли заяви №1/18-05/2023 та №2/18-05/2023, згідно яких Субагент та Позивач-1 просили здійснити взаємозалік коштів в рахунок оплати інших замовлень в цілому на суму 42 032,39 грн. в рахунок сплати замовлень №76266497, №76266490. При цьому, власноруч підписуючи заяви №1/18-05/2023 та №2/18-05/2023 від 18.05.2023 р. Субагент та Позивач-1 окремо відмітили, що при здійснені взаємозаліку (перенесення коштів туристів) на інші заявки не матимуть претензій ані матеріального, ані морального характеру ні до Відповідача-2, ні до його посадових осіб, суд зазначає наступне.
Суд критично оцінює надані відповідачем копії заяв позивачів про відсутність матеріальних та моральних претензій до туроператора з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, представник відповідачів 1 та 2 на підтвердження своєї позиції посилається на заяву позивачів, відповідно до якої останні нібито підтвердили відсутність будь-яких претензій до відповідачів. Разом із тим, представником відповідачів 1 та 2 подано лише копію вказаної заяви, тоді як її оригінал суду не надано.
Позивач ОСОБА_2 факт підписання зазначеної заяви заперечила, вказавши, що такі документи нею не підписувалися, а підписи їй не належать.
Судом враховується, що відповідно до положень цивільного процесуального законодавства письмові докази подаються в оригіналі або у належним чином засвідченій копії. У разі якщо учасник справи заперечує відповідність копії письмового доказу оригіналу або ставить під сумнів справжність документа, суд вправі витребувати оригінал такого доказу.
Незважаючи на заперечення позивачів щодо справжності зазначеної заяви, представник відповідачів 1 та 2 оригіналів документів суду не надав, посилаючись на те, що вони знаходяться у відповідача 3, який не виходить на зв`язок. Водночас суду не надано належних та допустимих доказів вжиття відповідачем достатніх заходів для отримання оригіналів документів, у тому числі доказів звернення до субагента з відповідними вимогами.
Крім того, позивачами подано висновок спеціаліста, відповідно до якого підпис у наданій копії заяви виконані не позивачкою. Хоча вказане дослідження проведене за копіями документів, а не за оригіналами, що обмежує категоричність висновків спеціаліста, однак саме неподання відповідачами оригіналів документів унеможливило проведення повного та належного експертного дослідження.
За таких обставин суд приходить до висновку, що копія заяви про відсутність претензій не може бути покладена в основу рішення як належний та достатній доказ добровільної відмови позивачів від права на пред`явлення вимог до відповідачів, а тому оцінює їх критично та не бере до уваги при вирішенні спору по суті.
Покликання представника відповідачів 1 та 2 про те, що відповідальність за неналежне виконання договору має нести відповідач 3 Товариство з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» є безпідставними, оскільки останній як субагент діяв від імені туроператора ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур» на підставі субагентського договору, і відповідальність за порушення істотних умов договору у даній справі не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, яким у цій справі є ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур».
Слід зазначити, що агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до статті 297 ГК України, за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.
Установивши фактичні обставини у справі та на підставі норм закону суд дійшов висновку про те, що саме відповідач ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур» як туроператор несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах. Правовідносини, які виникли між ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур», ТОВ «Анекс Тур Турагенство» та ТОВ «Арден Тревел Гоу» не можуть впливати на права позивачів, які належно виконали умови договору. Спір між туроператором та субагентом може бути вирішений в іншому провадженні.
Суд враховує поданий позивачами висновок спеціаліста щодо дослідження підписів у копії заяви про відсутність претензій, відповідно до якого підпис від імені позивачки ОСОБА_2 виконаний іншими особами.
При цьому суд бере до уваги, що вказане дослідження проведене за копіями документів, а не за їх оригіналами, що обмежує можливість встановлення всіх необхідних індивідуальних ознак письма та не дає підстав для безумовного і категоричного висновку.
Разом із тим неподання відповідачами оригіналів зазначених документів, незважаючи на заперечення позивачів щодо справжності підписів, унеможливило проведення повноцінного судового експертного дослідження.
За таких обставин суд оцінює вказаний висновок спеціаліста у сукупності з іншими доказами у справі та враховує його як обставину, що ставить під сумнів достовірність наданих відповідачами копій заяв.
На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачі порушили умови договору на туристичне обслуговування №7623652 від 09.02.2022, оскільки, матеріалами справи підтверджується, що туристичні послуги за договором позивачам, в обумовлений сторонами строк, надано не було, та не було повідомлено про зміну строків туристичної подорожі, а тому, за таких обставин, вимоги позивачів про розірвання спірного договору та стягнення сплачених позивачами коштів у розмірі 46400,00 грн., є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
При цьому, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
На момент оплати туристичних послуг за Договором офіційний курс Національного банку України складав 1 USD = 29,2549 UAH. На момент звернення із цією позовною заявою за офіційним курсом Національного банку України 1 USD = 42,0385 UAH, а відтак, сплачена у лютому 2022 року сума у розмірі 46400,00 грн дорівнює 67296,50 грн, з чого вбачається розмір інфляційних витрат, а саме - 20896,50 грн. 
Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 20896,50 грн. 
Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше невстановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо винає підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.
А тому, оцінивши наявні в справі докази та доводи, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням прав позивачів, останні понесла моральні страждання і мають право на відшкодування моральної шкоди.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнали позивачі, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в організації їхнього життя, а тому вважає, що компенсація в сумі 5000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.
За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 96800,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Доказами, які підтверджують заявлений розмір витрат, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником позивачів Райхелем Р.П. долучено до матеріалів справи наступні документи: копії договорів про надання правничої допомоги №02/0225, №03/0225 від 04.02.2025 року, рахунки-фактури; платіжні інструкції про оплату послуг адвоката; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №254 від 28.08.2003; ордер серії ВС №1343946 від 05.02.2025; ордер серії ВС №1343947 від 05.02.2025.
Відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Із наявних в матеріалах справи доказів слідує, що вартість наданих представником позивачів послуг становить 96800,00 грн.
На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.
Велика Палата у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі №922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Таким чином, зважаючи на надані докази та обсяг виконаних адвокатом Райхелем Р.П. робіт, складність справи, кількість судових засідань, ціну позову, значення справи для сторони позивачів, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачів витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 36000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачі звільнені від сплати судового збору.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог. 
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
позов  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди - задоволити частково. 
Розірвати договір №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Юкрейніан Тревел Груп», що діє на підставі Статуту, який діє на підставі Субагентського Договору на реалізацію туристичного продукту №188СА/20 від 09.01.2020 року від імені та за дорученням ТОВ «Анекс Тур Турагентство» на підставі Договору №49A/17 від 27.01.2017 р. з ТОВ «Туристична Компанія «Анекс Тур».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачені кошти за Договором №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року у розмірі 23200,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1) на користь  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачені кошти за Договором №76236528 на туристичне обслуговування від 09.02.2022 року у розмірі 23200,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) інфляційні витрати у розмірі 10448,25 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1) на користь  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) інфляційні витрати у розмірі 10448,25 грн.
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 2500 грн. 
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) на користь  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 2500 грн. 
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 18000 грн. 
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) на користь  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 18000 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Компанія «Анекс Тур» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Анекс Тур Турагенство» (адреса: 02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-3,2А, група нежилих прим. №53 оф. 3, Код ЄДРПОУ: 41068877), Товариства з обмеженою відповідальністю «Арден Тревел Гоу» (код ЄДРПОУ: 43359922, адреса: 01014, м. Львів, Залізничне шосе, 57 оф. 14) в дохід Держави судовий збір у розмірі 2662,40 грн., тобто по 887,47 грн. з кожного.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 29 травня 2026 року.

Суддя           Романюк В. Ф.