П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11399/24	

Перша інстанція: суддя Величко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Тарновецького І.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік для обчислення пенсії ОСОБА_1 заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік із врахуванням заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснивши виплату недонарахованих коштів з врахуванням раніше отриманих сум пенсії;
- визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 1 березня 2023 року та із застосуванням коефіцієнта збільшення та 1,0796 з 1 березня 2024 р. відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2023 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2023 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»..
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2024 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії (за 2019-2021 роки), у розмірі 1,0796 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2024 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2022 року. На переконання позивача, відповідач не здійснив йому індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, 1,0796 , а також з не здійснив перерахунок доплати за понаднормовий час за ч.1 ст.28 Закону № 1058-ГУ від розміру прожиткового мінімуму для осіб, втратили працездатність починаючи з 02.01.2022 року та не провів індексацію пенсії з 1 березня 2023 року з урахуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у відповідності до ст.42 Закону № 1058-ГУ. Листом від 13.05.2024 року №8185-7168/4-02/8-1400/24 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, що і стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо неврахування з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік для обчислення ОСОБА_1 , пенсії заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , пенсії за період з 02.01.2022 року по 31.05.2023 рік із врахуванням заробітної плати (доходу) за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 рік, відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснивши виплату недонарахованих коштів з врахуванням раніше отриманих сум пенсії.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення підвищення розміру ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з 01.07.2022 по 30.11.2022 у розмірі 2027 грн.; з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2093 грн.; з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2093 грн., з 01.01.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2361 грн. у відповідності до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Визнано протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо непроведення індексації ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 з 1 березня 2023 року та із застосуванням коефіцієнта збільшення та 1,0796 з 1 березня 2024 р. відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2023 індексацію ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2023 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»..
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.03.2024 індексацію ОСОБА_1 , пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії (за 2019-2021 роки), у розмірі 1,0796 та у зв`язку зі вказаним провести перерахунок і виплату мені пенсії починаючи з 01.03.2024 відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ГУ ПФУ в Миколаївській області надало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до заяви про призначення пенсії Позивачем були надані довідки № 263 від 12.01.2022 та № 320 від 24.01.2022 за період протягом вересня 1982-січня 1987 років, виданих ТОВ “Вознесенська Агропромтехніка”, №1 від 12.01.2022 за період з 01.04.1986 по 31.08.1986, видана ТОВ “Вознесенський Спецагропромтранс” та № ЧЗ86/07-04-05 від 18.08.2021 за період з 01.01.1987 по 31.12.2002, видана Архівним відділом Вознесенської міської ради. Перевірка довідок про заробітну плату було проведено на другу декаду травня 2023 року. За результатами перевірки первинних документів, на підставі яких видавались зазначені довідки про заробітну плату, було прийнято рішення щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням наданих довідок про заробітну плату. Для розрахунку пенсії позивача враховано заробітну плату згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з липня 2000 року по листопад 2020 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 0,80672.
З 12.03.2001 позивачу призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону № 1058, з 22.09.2022 переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058. При переведені на пенсію за віком для розрахунку пенсії заробітна плата визначена з розрахунку показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з призначенням пенсії, тобто за 2019-2021 роки.
Так апелянт зазначає, що відповідно до пункту 10 Постанови № 168 у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Згідно пункту 3 Постанови № 185 у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
З 01.03.2023 автоматично проведено індексацію заробітної плати відповідно до Постанови № 168, а саме - встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн. З 01.03.2024 автоматично проведено індексацію заробітної плати відповідно до Постанови № 185, а саме - встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн.
Таким чином, апелянт вважає вимоги позовної заяви такими, що не підлягали задоволенню судом першої інстанції, з огляду на їх необґрунтованість. Одночасно, дії відповідача відповідають нормам чинного законодавства.
Тому апелянт вважає, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції не врахував, що вимоги позивача щодо здійснення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника заробітної плати, зокрема, в розмірі 1,197, 1,0796 не узгоджуються з приписами Порядку проведення перерахунку пенсії відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 124 (далі – Постанова №124). Апелянт зазначає, що проводити перерахунок пенсії відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV із застосуванням указаних коефіцієнтів збільшення не доцільно, однак до таких пенсій встановлюються щомісячні доплати у межах максимального розміру пенсії. На переконання апелянта, відповідні надбавки до пенсії виплачуються у вказаних розмірах, тобто права позивача не порушені, що свідчить про те, що дії органу Пенсійного фонду в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства, а тому підстави для визнання їх протиправними та задоволення позовних вимог відсутні. 
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає про обґрунтованість та законність рішення суду, тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.09.2022 року.
Для обчислення розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 рр., в розмірі 10 846,37 грн.
Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку йому пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення його пенсії на коефіцієнти підвищення 1,197, 1,0796, визначені Постановою № 168, Постановою № 185, відповідно, з урахуванням положень частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.
Відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення індексації її пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, з огляду на те, що йому призначено пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки, які передують року звернення, за 2019-2021 рр. в розмірі 10 846,37 грн., який є більшим за розміри показників середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії з урахуванням її індексації відповідно до Порядку № 124, а саме: 7 994,47 грн. (з 01.03.24 р.), тому відповідно до пункту 6 № 768 проведено перерахунок пенсії та встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн.
Не погодившись із вказаною відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зазначив, що надання архівним відділом Вознесенської міської ради на вимогу відповідача нової довідки від 01.05.2023 року №156/07-04-05 не повинно впливати на дату, з якої орган ПФУ повинен був здійснити нарахування/перерахунок пенсії позивачу за віком. Аналогічно, перерахунок пенсії з дня настання права (з 02.01.2022 року) не може залежати від подання заяви про перерахунок пенсії від 18.05.2023 року, оскільки архівна довідка за №4386/07-04-05 від 18.08.2021 року, яка була уточнена відповідачем шляхом, витребування відповідачем з архівного відділу Вознесенської міської ради нової довідки від 01.05.2023 року №156/07-04-05 була подана позивачем одночасно з заявою про призначення пенсії за віком 26.01.2022 року.
Суд зазначив, що у розумінні Закону № 1058-ГУ позивач не є працюючою особою, або особою, яка провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки звільнений від його сплати та, відповідно, період підприємницької діяльності без сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не зараховується до страхового стажу( 24 місяці після призначення пенсії), який дає право на перерахунок пенсії. Відтак, на відміну від працюючих пенсіонерів, яким органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії, найбільш вигідних умовах(абзац п`ятий ч.4 ст.42), тобто, з урахуванням стажу, набутого після призначення пенсії шляхом збільшення коефіцієнту страхового стаж внаслідок чого розмір їх пенсій збільшується.
Також, суд першої інстанції, посилаючись на позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 27.01.2025 у справі №200/422/24 виснував, що ГУ ПФУ в Одеській області неправомірно не застосувало коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796 та 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача.
За таких підстав, суд вважав, що порушене право позивача має бути відновлене шляхом зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та провести перерахунок та виплату пенсії.
З іншої сторони суд першої інстанції зазначив, що необхідними передумовами для відшкодування моральної шкоди є наявність сукупності обов`язкових елементів: протиправність діяння заподіювача шкоди; наявність моральної шкоди; причинний зв`язок між протиправними діями та самою шкодою; вина заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного обов`язкового елемента унеможливлює вирішення питання відшкодування моральної шкоди. Проте, суд вважав, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність моральної шкоди, тому у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн. відмови.
Колегія суддів, керуючись положеннями статті 308 КАС України, переглядає рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку рішення суду першої інстанції в тій частині, яка не оскаржена.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі і вище -Закон №1058-IV).
Згідно із статтею 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 5 ст.45 Закону № 1058-ГУ передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Згідно з пунктом 4.2 вказаного Порядку (у редакції на час подання заяви про призначення мені пенсії за віком) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне
оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу.
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
Пунктом 4.3 розділу IV Порядку визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, разом з заявою про призначення пенсії відповідачу було надано довідки, видані архівним відділом Вознесенської міської ради, в тому числі - і довідка за №4386/07-04-05 від 18.08.2021 року. У цій довідці, крім помісячних розмірів заробітної плати за період з 01.01.1987 року по 31.12.1994 року, зазначається про те, що підставою надання інформації про отримувану мною заробітну плату слугували дані особових рахунків, наявні в архівних справах.
Доводи апелянта зводяться до того, що у цій довідці ним виявлено розбіжність сум за грудень 1988 року та жовтень 1990 року та вказує, що у зв`язку з виявленими розбіжністю архівним відділом Вознесенської міської ради було видано нову довідку від 01.05.2023 року №156/07-04-05, з урахуванням якої і було проведено перерахунок моєї пенсії з більшого заробітку з 01.06.2023 року на підставі заяви позивача від 18.05.2023 року.
Однак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач не несе відповідальність за допущені архівною установою неточності при складанні цієї архівної довідки оскільки не мав змоги виявити ці розбіжності на момент її отримання та подання до органу ПФУ.
Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою правильності заповнення довідок про заробітну плату та належне зберігання архівної документації, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами довідок про заробітну плату, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку їх заповнення.
Натомість, згідно із частиною третьою статті 44 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пенсійний орган, у визначений Законом № 1058-ГУ строк, у випадку виявлення помилок, або неточностей у заповненні довідок про заробітну плату, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.
Так, виявлені відповідачем розбіжності сум за грудень 1988 року та жовтень 1990 року у довідці за № 4386/07-04-05 від 18.08.2021 року, яка була видана архівним відділом Вознесенської міської ради за період з 01.01.1987 по 31.12.1994 року жодним чином не впливали на перерахунок пенсії з дати її призначення - з 02.01.2022 року, оскільки для перерахунку пенсії відповідач обрав заробітну плату за період з 01.12.1991 року по 30.11.1996 року.
Відтак, надання архівним відділом Вознесенської міської ради на вимогу відповідача нової довідки від 01.05.2023 року №156/07-04-05 не повинно впливати на дату, з якої орган ПФУ повинен був здійснити нарахування/перерахунок пенсії позивачу за віком. Аналогічно, перерахунок пенсії з дня настання права (з 02.01.2022 року) не може залежати від подання заяви про перерахунок пенсії від 18.05.2023 року, оскільки архівна довідка за №4386/07-04-05 від 18.08.2021 року, яка була уточнена відповідачем шляхом, витребування відповідачем з архівного відділу Вознесенської міської ради нової довідки від 01.05.2023 року №156/07-04-05 була подана позивачем одночасно з заявою про призначення пенсії за віком 26.01.2022 року.
Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач повинен був здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з урахуванням архівної довідки за №4386/07-04-05 від 18.08.2021, уточненої новою довідкою від 01.05.2023 року №156/07-04-05 з дати набуття права на пенсію відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-ІУ.
Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.28 Закону № 1058-ГУ за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Згідно з абзацом першим цієї статті мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
При цьому розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність щорічно визначається законом і складає: З 1 січня 2022 року по 30.06.2022 1934 грн. з 01.07.2022 по 30.11.2022 2027 грн. з 01.12.2022 по 31.12.2022 2093 грн. з 01.01.2023 по 31.12.2023 2093 грн. з 01.01.2024 по 31.12.2024 2361 грн.
Відтак, доплата за понаднормовий стаж за 4 роки повинна складати :з 1 січня 2022 року по 30.06.2022 - 77,36 грн(1934 х 1% х 4роки); з 01.07.2022 по 30.11.2022 - 81,08 грн( 2027 х 1% х 4 роки); з 01.12.2022 по 31.12.2022 - 83,72 грн (2093 х 1% х 4 роки); з 01.01.2023 по 31.12.2023 - 83,72 грн (2093 х 1% х 4 роки); з 01.01.2024 по 31.12.2024 - 94,44 грн (2361 х 1% х 4 роки).
Зміст протоколів призначення/перерахунку пенсії свідчить, що відповідач щомісячно виплачував надбавку за понаднормовий стаж (4 роки) у сумі 77,36 грн. в порушення абзацу другого ч.1 ст.28 Закону № 1058-ІУ у розмірі 1% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом на день призначення пенсії - 1934 грн., не переглядав розмір надбавки у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Разом з тим колегія суддів вважає, що відмовляючи позивачу у цій частині у перерахунку надбавки за понаднормовий стаж у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідач послався на ч.3 ст.42 Закону № 1058-ІУ та зазначив, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Пославшись на дану норму Закону апелянт дійшов висновку, що оскільки позивач є приватним підприємцем (працюючою особою) то підстави для проведення перерахунку пенсії у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відсутні.
Однак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вказує стаття 42 Закону № 1058 передбачає право на перерахунок пенсії якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати. У цьому випадку перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.(ч.4 ст.42). 
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Відповідно до ст.1 Закону №1058 працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 2464-1 застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-1 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-1 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування базою нарахування єдиного внеску є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Водночас, частиною 4 статті 4 Закону № 2464-1 передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058-ГУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у розумінні Закону № 1058-ГУ позивач не є працюючою особою, або особою, яка провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки звільнений від його сплати та, відповідно, період підприємницької діяльності без сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не зараховується до страхового стажу( 24 місяці після призначення пенсії), який дає право на перерахунок пенсії.
Відтак, на відміну від працюючих пенсіонерів, яким органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії, найбільш вигідних умовах(абзац п`ятий ч.4 ст.42), тобто, з урахуванням стажу, набутого після призначення пенсії шляхом збільшення коефіцієнту страхового стаж внаслідок чого розмір їх пенсій збільшується.
Обмеження, встановлені ч.3 ст.42 Закону № 1058-ГУ щодо підвищення розміру пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону розповсюджується на пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) і є застрахованими особами.
Водночас, застосування до позивача обмеження за ч.3 ст.42 Закону № 1058-ГУ що перерахунку надбавки за понаднормовий стаж за через кваліфікацію позивача як працюючої особи є дискримінацією у праві на соціальний захист за ознакою зайнятості, що прямо заборонено статте. 24 Конституції України, якою визначено, щ громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками
Конституційний Суд України у своїх рішеннях також зазначав, що "зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист" (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (така позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.05.2019 у справі № 910/5098/18, від 18.03.2019 у справі №910/5244/18, від 20.03.2019 у справі №910/7715/18, від 18.04.2019 у справі №910/5105/18, від 12.03.2019 у справі № 913/204/18). Така ж правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19.
Щодо доводів апелянта в частині проведення індексації, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 % показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 % показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Таким чином, повноваженнями визначення розміру та порядку проведення перерахунку пенсії наділений Кабінет Міністрів України.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України №1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон № 1282-ХІІ).
Стаття 1 Закону Закон № 1282-ХІІ визначає, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За приписами статті 2 Закону Закон № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України №2017-ІІІ від 05.10.2000 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі – Закон №2017-ІІІ) , у якій встановлено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частина 2 статті 19 Закону №2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону № 1282-ХІІ, є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону№ 1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» № 2040-ІХ, яким частина 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ була викладена в новій редакції.
Так, частина 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» визначає, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону №1058-IV.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінет Міністрів України 20.02.2019 видав постанову № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 124).
Пункт 5 Порядку № 124 встановлює, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пункт 4 Порядку № 124 визначає, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою: К= ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% / 100%) + 1, де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках); ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100% - 100%, де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення; Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
З метою забезпечення у 2021- 2022 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України щороку у межах бюджету Пенсійного фонду України визначав розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема у 2021 році цей показник становив 1,11 згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», у 2022 році - 1,14 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі – Постанова №118)
Далі, 24.02.2023, з метою реалізації пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 (далі - Постанова № 168).
Пункт 1 Постанови № 168 встановлює, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Пункт 6 Постанови № 168 установлює, що з 01.03.2023 до пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за зверненнями, що надійшли до 31.12.2022 включно, які не підвищуються з 01.03.2023 згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
23.02.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі - Постанова № 185).
Пункт 1 Постанови № 185 установлює, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796
Підпункт 6 пункту 2 Постанови № 185 встановлює, що з 01.03.2024 до пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за зверненнями, що надійшли до 31.12.2023 включно, які не підвищуються з 01.03.2024 згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», встановлюється щомісячна доплата до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
25.02.2025 Кабінетом Міністрів України згідно з Порядком №124 прийнято постанову №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - Постанова №209).
Пункт 1 Постанови №209 установлює здійснення перерахунків пенсії відповідно до Порядку №124, а саме: 01.03.2025 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115. 
Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанов Кабінету Міністрів України проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії на відповідні коефіцієнти.
Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, (за приписами Порядку № 124).
Стаття 7 Закону №1058-IV визначає, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розміру внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Таким чином, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду України, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституції України чи закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону».
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 по справі № 913/204/18, від 10.03.2020 року по справі № 160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом №1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною 2 статті 42 Закону №1058-IV, застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України, а саме № 168 від 24.02.2023, № 185 від 23.02.2024 та №209 від 25.02.2025.
Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV.
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування положень пункту 5 Порядку № 124 при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV є протиправним.
Враховуючи зазначене, абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною 2 статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі №160/28752/23 та від 27.01.2025 у справі №620/7211/24.
До того ж колегія суддів враховує, що указана правова позиція підтримана Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові по справі № 200/5836/24 від 16.04.2025.
Застосовуючи наведені вище норми права та позицію Верховного Суду, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі частини 2 статті 42 Закону №1058-IV та встановлення доплати до пенсії замість застосування коефіцієнта збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та провести перерахунок та виплату пенсії..
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про правомірність відмови у проведенні індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796 та 1,115 з урахуванням викладених вище норм права та встановлених судом обставин справи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
За таких підстав, колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову є правильним, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає неведеним вище нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду. 
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький