Справа № 585/1262/26 
Номер провадження 2/585/968/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Г.О.Цвєлодуб, за участю секретаря О.І.Салій, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення суми боргу трьох процентів річних від простроченої суми, 
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення суми боргу трьох процентів річних від простроченої суми.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 лютого 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 013/061/9809/45947, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 14500 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному розмірі у строк до 17 лютого 2026 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором 06 липня 2012 року Зарічним районним судом м.Суми ухвалено рішення у справі № 1805/5461/2012 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 013/061/9809/45947 в сумі 15827,16 доларів США, що становить 126379,88 грн., а також стягнуто судовий збір. На виконання вищезазначеного рішення, Зарічним районним судом м.Суми видано виконавчий лист № 1805/5461/2012 до виконання. Станом на 23 березня 2026 року, рішення Боржником не виконано. 18 липня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ « Оксі Банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-71, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» набуло право вимоги за Кредитним договором. В свою чергу 18 липня 2024 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-71-1, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінас» набуло право вимоги за Кредитним договором. Посилаючись на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 06 липня 2012 року позивач визначає преюдиційну обставину щодо встановленого в рішенні розміру суми заборгованості за Кредитним договором. Посилаючись на розрахунок позивач зазначає, що станом на 23 березня 2026 року, сума боргу трьох процентів річних простроченої суми за Кредитним договором № 013/061/9809/45947 від 17 лютого 2006 року за період з 19 жовтня 2017 року по 01 березня 2020 року становить 1125,25 доларів США. 
Тому просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» суму боргу трьох процентів річних від простроченої суми за Кредитним договором № 013/061/9809/45947 від 17 лютого 2006 року за період з 19 жовтня 2017 року по 01 березня 2020 року у розмірі 1125,25 доларів США та судовий збір в розмірі 3328,00 грн. 

Ухвалою суду від 31 березня 2026 року провадження по даній справі було відкрито та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено до судового розгляду.
В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просив справу слухати без його участі. Згідно письмових додаткових пояснень, просив позовні вимоги задовольнити 
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17 лютого 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 013/061/9809/45947, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 14500 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному розмірі у строк до 17 лютого 2026 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних (а.с.9).
Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 06 липня 2012 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 013/061/9809/45947 в сумі 15827,16 доларів США, що становить 126379,88 грн. на користь ПАТ « Райфайзенк Банк Аваль» в особі Сумської обласної дирекції. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Крім того стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі обласної дирекції в сумі 1263,80 грн. (а.с.10-11).
На виконання ухвали суду від 31.03.2026 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. в листі від 27.04.2026 року № 28960, повідомив, що у нього в провадженні перебувало виконавче провадження № 63176902 з примусового виконання виконавчого листа № 1805/5461/2012, виданого 27.07.2012 року Зарічним районним судом м.Суми, про звернення стягнення на предмет іпотеки. У межах виконавчого провадження № 63176902 здійснювалися виконавчі дії спрямовані на примусове виконання зазначеного виконавчого документа. За результатами проведених виконавчих дій предмет іпотеки було реалізовано шляхом проведення електронних торгів у встановленому законом порядку. Згідно з протоколом електронних торгів № 562510 предмет іпотеки – однокімнатна квартира загальною площею 29,38 кв.м., що знаходить за адресою АДРЕСА_2 була реалізована. У зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 28.12.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63176902 на підставі п.15 ч.1 ст. 39 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Копії постанови про закінчення виконавчого провадження були направлені сторонам виконавчого провадження та до суду, який видав виконавчий документ. Оригінал виконавчого листа було направлено до суду, який видав виконавчий документ, тобто до Зарічного районного суду м.Суми. Тобто виконавче провадження № 63176902 було завершене не шляхом повернення виконавчого документа стягувану, а шляхом закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду (а.с.39-40). 
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України.
Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18.
У постанові ВП ВС від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 зазначено, що приписи ст. 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. За змістом ст.ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17, згідно з якою норма ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно достатті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зістаттею 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннямистатті 516 ЦК Українивизначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12).
Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
Аналіз вказаних норм свідчить, що частина першастатті 514 ЦК Українирегулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 013/061/9809/45947 від 17 лютого 2006 року укладеного між між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», та ОСОБА_1 відступалися неодноразово, зокрема 18 липня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ « Оксі Банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-71, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» набуло право вимоги за Кредитним договором. В свою чергу 18 липня 2024 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-71-1, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінас» набуло право вимоги за Кредитним договором, в розмірі 14500,00 доларів США. 
В той же час, з матеріалів справи слідує, що заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 06 липня 2012 року, яким позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 013/061/9809/45947 від 17 лютого 2006 року було задоволено, виконано, а виконавче провадження закінчено. 
Наведене свідчить про те, що АТ «Райффайзен Банк» не мав права відступати право вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором, який виконано, а окремо право вимоги трьох процентів річних не відступало, а ТОВ «Цикл Фінанс» в свою чергу вказаного права вимоги до відповідача за кредитним договором № 013/061/9809/45947 від 17 лютого 2006 року, не набув.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та наявність права звернення до суду з позовом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати, понесені позивачем, залишаються за ним.
На підставі ст. ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення суми боргу трьох процентів річних від простроченої суми – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО 
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ      Г. О.ЦВЄЛОДУБ