Справа №443/708/26
Провадження №1-кп/443/75/26

ВИРОК
іменем України

01 травня 2026 року Жидачівський районний суд Львівської області 

у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві обвинувальний акт про обвинувачення 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, 

в с т а н о в и в:

07 березня 2026 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , вступила у словесний конфлікт із ОСОБА_5 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці дерев`яну палицю, нанесла нею один удар по руках ОСОБА_5 , в результаті чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження у виді синця на тильній поверхні основної фаланги ІІІ-го пальця лівої кисті та садна на тильній поверхні нігтьової фаланги ІІІ-го пальця правої кисті, яке відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. 

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно нанесла потерпілій удар по руках дерев`яною палицею. Вказала, що відомості, викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам справи, більше не буде такого вчиняти.

Враховуючи те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано, доведена повністю.
Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України є правильною, оскільки остання умисно спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченою є кримінальним проступком.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначаючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, визнала вину, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а саме: є конфліктною, часто без причин ображає жителів, на зауваження не реагує.  

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті за якою кваліфіковано її дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для її виправлення.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме компакт-диск з відеозаписом, на якому зафіксовано факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мало місце 07.03.2026 приблизно о 18.00 год. в с.Вербиця, Стрийського району Львівської області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд 

у х в а л и в :

ОСОБА_4  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі:
- компакт-диск з відеозаписом, на якому зафіксовано факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , що мало місце 07.03.2026 приблизно о 18.00 год. в с.Вербиця, Стрийського району Львівської області - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій, потерпілій та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1