Номер провадження: 22-ц/813/3080/26 
Справа № 522/19458/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сластнікова Ганна Олександрівна
на додаткове рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 травня 2025 року
за заявою представника ОСОБА_3 - адвоката Осипова Богдана Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю, витребування майна

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

10.02.2025 року представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Осипов Б.В. надіслав до Приморського районного суду міста Одеси заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Додатковим Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 01.05.2025 року заяву ОСОБА_3 стягнення витрат на правову допомогу — задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.

При ухваленні Додаткового рішення про часткове задоволення вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтованою, розумною та співмірною до складності справи є тривалість витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги клієнту у даній справі — 6 годин, що складає половину від заявленої тривалості 12 годин. Крім того, судом враховано дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, фінансову спроможність позивача оплати власних послуг адвоката на 40 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Сластнікова Г.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме незастосування закону України «Про судовий збір», просить додаткове рішення Приморського районного суду міста Одеси по справі № 522/19458/25 від 01.05.2025 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки не врахував наявність у позивача інвалідності 1 групи, яка підтверджується довідкою МСЕК та наявність низьких доходів позивача, а саме отримання пенсії в розмірі 2982 грн на місяць, докази чого були долучені до матеріалів справи. Також, сторона скаржників просить прийняти до уваги наявність боргових зобов`язань за надані адвокатські послуги, що підтверджується розпискою, копія якої не була надана до суду першої інстанції через те, що позивач не був обізнаний про розгляд.
Іншою підставою апеляційного оскарження, зазначено те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка фактично понесла витрати на правову допомогу, які погоджені договором про надання правничої допомоги. На думку сторони скаржників, оскільки ані квитанції про переказ коштів, ані квитанції про банківський переказ, ані розписки, ані касового чеку до матеріалів справи стороною відповідача не надано то і відсутні підстави вважати, що відповідачка понесла такі витрати. Також, в скарзі зауважується, що як вбачається з акту наданих послуг, адвокатські послуги мали бути сплачені в строк до 25.02.2025 року, проте доказів виконання таких боргових зобов`язань матеріали не містять, відтак на думку скаржників питання про відшкодування витрат є передчасним у зв`язку з їх недоведеністю.
Крім того в скарзі акцентується увага на тому, що зі змісту наданих стороною відповідача, до суду документів не вбачається з чого саме складається заявлена калькуляція послуг в сумі 20 000 грн, відтак заявлені вимоги не відповідають критерію пов`язаності та співмірності, не деталізують надані послуги, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами понесених витрат відповідачем.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники провадження та представники останніх в судове засідання не з`явились, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Сластнікова Г.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона перебуває з 24.04.2026 року по 11.05.2026 року у щорічній відпустці, що унеможливлює її участь у судовому засіданні у призначений час.
Від ОСОБА_1 також надійшла заява в якій він просить перенести розгляд справи, якщо його адвокат не з`явиться до суду.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів визнає повідомлення осіб належним та не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з підстав зазначених адвокатом Сластніковою Г.О. та ОСОБА_1 у клопотанні, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 05.032.2025 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 — відмовлено.
10.02.2025 року кур`єрською службою доставки ТОВ «двадцять п`ять годин» представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Осипов Б.В. надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.
На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір №1-123 про надання правової допомоги від 13.10.2023 року, додаткову угоду № 1 до договору №1-123 про надання правової допомоги від 13.10.2023 року та акт приймання-передачі наданих правових послуг № 2 від 07.02.2025 року.
З наданих доказів вбачається, що:
- 13.10.2023 між АО «Щит» та ОСОБА_3 (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 1-123, а 12.02.2024 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 13.10.2023 №1-123, якою внесені зміни до відповідних пунктів Договору. За умовами Додаткової угоди Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правничу допомогу з питань представництва його інтересів у суді першої інстанції у справі № 522/19458/23, в зв`язку з чим Договір про надання правової допомоги доповнено п.1.1.1 (п. 2 Додаткової угоди).
За послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням у межах п. 1.1.1 Договору, клієнт зобов`язується сплатити 20 000 грн, протягом 20 днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення, яким закінчується розгляд справи, у зв`язку з чим Договір доповнено п. 4.1.1 (п.4 Додаткової угоди).
Строк дії Договору продовжено до повного виконання сторонами свої зобов`язань (п.6 Додаткової угоди).
Згідно з Актом приймання передачі наданих правових послуг № 2 від 07.02.2025 за Договором про надання правової допомоги №1-123 від 13.10.2023, сторони підтверджують надання наступної правової допомоги Адвокатським об`єднанням:
- проведення усної консультації з питання предмету спору у справі № 522/19458/23 витрачений час 1 год.;
- підготовка та подання відзиву на позовну заяву у справі № 522/19458/23, в тому числі аналіз та дослідження наданих клієнтом документів, пошук та вивчення судової практики Верховного Суду з аналогічних правовідносин витрачений час 6 год.;
- участь у судових засіданнях у справі № 522/19458/23 (19.03.2024, 25.06.2024, 28.08.2024, 13.11.2024 та 05.02.2025), включаючи такі стадії як прибуття до суду, очікування та участь у судовому засіданні витрачений час 5 годин.
Всього витрачено 12 годин.
Представництво інтересів ОСОБА_3 в суді від імені Адвокатського об`єднання здійснював адвокат Осипов Б.В.
Доказів оплати клієнтом наданих виконавцем послуг матеріали справи не містять.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

У ЦПК України (Цивільному процесуальному кодексі) питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Встановивши, що надані представником відповідача докази понесення витрат на правову допомогу є належними, допустимими та достатніми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення цих витрат з позивача, а тому доводи апеляційної скарги в частині відмови в стягненні витрат є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Доводи скарги, щодо відмови в стягненні витрат на правову допомогу на підставі того, що позивач є особою з інвалідністю є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не звільняє автоматично від обов`язку відшкодувати витрати іншій стороні.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суду не надано доказів здійснення оплати правничої допомоги, а тому відсутні підстави для їх стягнення, є безпідставними, оскільки витрати на професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Разом з цим колегія суддів не може погодитись з визначеним розміром витрат, які підлягають до стягнення з позивача.
Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те,що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10 жовтня 2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 березня 2021 у справі № 910/15621/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц), Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, Постанови КЦС ВС у справах №757/13974/21 ц від 31 травня 2023 року та від 28 вересня 2023 року у справі №686/31892/19.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

За викладених обставин, визначаючи розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, суд апеляційної інстанції враховує характер та складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, тривалість розгляду справи, а також принцип співмірності витрат.

Так, дана справа не є складною з правової точки зору, не потребувала значного обсягу доказування чи підготовки складних процесуальних документів, а участь представника у судових засіданнях не була тривалою чи інтенсивною. Надані до матеріалів справи документи підтверджують тривалість витраченого часу на надання правової допомоги клієнту 6 годин, що складає половину від заявленої стороною відповідача тривалості у 12 годин.
Крім того, суд враховує принцип розумності та пропорційності, а також майновий стан сторін, зокрема те, що позивач ОСОБА_1 є особою похилого віку, з інвалідністю І групи, що об`єктивно обмежує його фінансові можливості та свідчить про необхідність уникнення покладення на нього надмірного фінансового тягаря. А також, враховуючи, що відповідно довідки про доходи, дохід ОСОБА_1 з 01.09.2024 року по 28.02.2025 року склав 17880 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн є завищеним та не повною мірою відповідає критеріям розумності та співмірності.
З урахуванням наведеного, обґрунтованим та справедливим є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 , до 5 000 грн, що відповідатиме як обсягу фактично наданих послуг, так і принципу розумності судових витрат.
На думку колегії суддів саме в такому розмірі витрати відповідають критерію обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, розумності їхнього розміру (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи. 

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, а саме в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 15 000 грн до 5000 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сластнікова Ганна Олександрівна - задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду міста Одеси від 01 травня 2025 року змінити, зменшити розмір стягнутої судом суми витрат на професійну допомогу з 15 000 грн до 5000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04.05.2026 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький