ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/367/26 Справа № 703/392/26 Категорія: ст. 124 ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Ігнатенко Т. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 травня 2026 року         м. Черкаси 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, тобто в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 05 січня 2026 року близько 19 години 20 хвилин в м. Сміла по вул. родини Бобринських, 106, керував автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , та, в порушення п.12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини, де допустив наїзд на паркан та дерево. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою паркан та автомобіль отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. 
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Він же, 05 січня 2026 року близько 19 години 20 хвилин в м. Сміла по вул. родини Бобринських (Артема), 106, керував автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , у порушення вимог п.2.9.а ПДР України, в стані алкогольного сп`яніння. На місці проведено освідування за допомогою алкотестера «Драгер», покази якого склали 1.80 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та постановити нову постанову, якою провадження у справі щодо нього про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, призначивши покарання у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Зазначає, що він є діючим військовослужбовим та у момент оформлення матеріалів справи перебував під час виконання службових обов`язків. Повертався до місця дислокації своєї частини. Працівникам поліції дана обставина була беззаперечно відома, оскільки він пред`явив на підтвердження своєї особи військовий квіток.
Вказує, що у порушення приписів ст. ст. 266, 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (далі – Порядок), незважаючи на те, що він є військовослужбовцем, про що було достеменно відомо працівнику поліції та зафіксовано на відеозаписі, проведено поліцейським, а не уповноваженою на те посадовою особою ВСП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею було дотримано.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до диспозиції ст. 124 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на фактичні дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №559731 (ч. 1 ст. 130 КУпАП) та серії ЕПР1 №559752 (ст. 124 КУпАП) від 05 січня 2026 року.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені у протоколах обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.
Щодо встановлених обставин судом першої інстанції за ст. 124 КУпАП.
У відповідності до схеми місця ДТП від 10 січня 2026 року, змальовано ділянку дороги, на якій було вчинено адміністративне правопорушення, розташування транспортного засобу.
Даними рапорту інспектора СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 07 січня 2026 року, зміст якого викладено вище у даній постанові, відеозаписами з нагрудної камери поліцейського.
Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких, він 05 січня 2026 року близько 19 години 20 хвилин в м. Сміла по вул. родини Бобринських, 106, керував автомобілем «Рено Трафік», номерний знак НОМЕР_1 , в напрямку вул. Соборна. У зустрічному напрямку рухався невідомий йому автомобіль, який засліпив його дальнім світлом фар та внаслідок погодних умов він втратив контроль над рухом автомобіля та допустив виїзд за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на паркан. Окрім нього в автомобілі нікого не було. На вимогу працівників поліції на місці ДТП він пройшов освідування за допомогою приладу «Алкотест Драгер», результат 1.8 ‰. З результатом згідний, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовляється.
Встановлені судом першої інстанції обставин за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються такими доказами.
Рапортом інспектора СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 07 січня 2026 року, відповідно до якого, 05 січня 2026 року о 22 годині 08 хвилин ГРПП Сміла 8 (ВП №2 (м. Сміла) Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області д/н 0928 Mitsubishi Outlander): адмінправопорушення, держ. номер: LYS578, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем «Рено» в стані алкогольного сп`яніння, на місці проведено освідування за допомогою алкотестера драгер, покази якого 1.80 проміле. 
Чеком тестування №6594 алкотестера «Drager Alcotest 6810» від 05 січня 2026 року, відповідно до якого, 05 січня 2026 року о 20 годині 12 хвилин у видихуваному ОСОБА_1 повітрі виявлено 1,80 ‰ алкоголю, при цьому будь-яких заперечень щодо проведення огляду за допомогою даного спеціального технічного засобу та його результатів від ОСОБА_1 не надійшло.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, в зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, працівниками поліції проведено його огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомого спеціального технічного засобу алкотестер ARBH 0496, результати якого склали 1,80 ‰. При цьому, ОСОБА_1 у графі «З результатом згоден» даного акту власноручно проставив свій власним підписом.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 січня 2026 року, відповідно до якого, в зв`язку з виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, він направляється працівником поліції до закладу охорони здоров`я – ЧОПНД. У даному направленні ОСОБА_1 власноручно здійснив запис про небажання їхати до лікарні, який підтвердив особистим підписом.
Також суддя районного суду, як на доказ винуватості особи, обґрунтовано послався на відеозапис з нагрудних відеокамер поліцейських, на якому зафіксовано, що працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, де виявили автомобіль «Рено», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зіткнення з парканом. Внаслідок чого автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження. Біля вказаного автомобіля перебував ОСОБА_1 , який спочатку вказав працівникам поліції, щоб вони з`ясовували самі, хто був за кермом вказаного транспортного засобу. Однак потім повідомив, що їхав у напрямку району «Богдана», а перед цим вживав небагато. Крім того вказав, що їхав до своєї дівчини. Пояснив, що коли здійснював рух, його занесло, внаслідок чого і відбулася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 зазначив, що у транспортному засобі перебував сам. Повідомляв, що має намір відбуксирувати транспортний засіб до станції технічного обслуговування для його ремонту, а також відшкодувати шкоду, яка спричинена внаслідок пошкодження паркану. Працівником поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, про що було повідомлено останнього. У зв`язку з виявленням працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, останньому було поставлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», на що він погодився. У подальшому, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», покази якого склали 1.80 проміле алкоголю у видихуваному повітрі. З результатами спеціального технічного засобу ОСОБА_1 погодився, не заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився. Працівником поліції роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол поро адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, а також роз`яснено його права. У подальшому, працівниками поліції складені процесуальні документи, в яких ОСОБА_1 поставив свої підписи та здійснив записи. 
Попри доводи апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею районного суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Посилання апелянта на ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, Порядок, зважаючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, з приводу порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння стосовно військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, повинен проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів є необґрунтованими.
У даному випадку ОСОБА_1 не перебував у вказаних місцям, внаслідок чого, як водій транспортного засобу, повинен виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України.
З огляду на наведене, у цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що не охоплюється порядком проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України, передбаченого ст. 266-1 КУпАП чи Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України».
Суддя, за результатами розгляду справи, застосовував до правопорушника ОСОБА_1 , стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 цього Кодексу у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 роки.
Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.
У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, навіть виконання ним обов`язків військової служби та зі забезпеченням оборони України, захистом її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
Суд першої інстанції вмотивовано вказав, що не вбачає підстав для застосування аналогії права та не накладати додаткове стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі ст. 69 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.
За таких обставин постанова судді є законною, скасуванню чи зміні не підлягає.
Керуючись ст.ст. 33, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 квітня 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук