Справа № 202/3717/25
Провадження № 2/202/506/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

25 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 04 жовтня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22039000536304, який складається з публічної частини договору, яким є універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті банку https://creditdnepr.com.ua, та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 300 000,00 грн, із нарахуванням процентів та комісії за користування кредитними коштами зі строком кредитування 60 місяців, дата повернення кредиту 04 жовтня 2026 року.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти шляхом зарахування суми кредиту на його поточний рахунок, відкритий у банку.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти шляхом зарахування суми кредиту на його поточний рахунок, відкритий у банку.
Первісно позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 383 552,20 грн, з яких: 291 826,38 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4,59 грн – заборгованість за відсотками, 91 721,23 грн – заборгованість за комісією.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. Під час розгляду справи 05 січня 2026 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням відповідачем боргу, відповідно до якої позивач просив стягнути станом на 26 грудня 2025 року заборгованість за кредитним договором № 22039000536304 від 04 жовтня 2021 року в новій загальній сумі 253 552,20 грн, з яких: 161 826,38 грн заборгованість за тілом кредиту, 4,59 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 91 721,23 грн - заборгованість за комісією (з урахуванням здійснених під час розгляду справи часткових оплат).
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22039000536304 від 04 жовтня 2021 року в загальній сумі 253 552,20 грн, а також судові витрати у справі, зокрема сплачений судовий збір в сумі 4 602,63 грн.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.
З огляду на викладене, зі згоди представника позивача, відповідно до вимог статей 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з положеннями частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заявлених вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з огляду на наступне.
Заявляючи позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро», позивач виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Разом з цим суд не може в повній мірі погодитись з такими вимогами, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22039000536304, який складається з публічної частини договору, яким є універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі – УДБО) та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір, підписанням якого клієнт погоджується з умовами УДБО та приєднується до УДБО в цілому.
Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. зазначеного кредитного договору банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби в сумі 300 000,00 грн, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за договором у повному обсязі.
Відповідно до умов п. 1.3. кредитного договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро».
У відповідності до умов кредитного договору банк надав грошові кошти (кредит) в сумі 300 000,00 грн на споживчі потреби, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредиту, що передбачені договором зі строком кредитування 60 місяців, тобто до 04 жовтня 2026 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 04.10.2021 по 03.02.2023 – 2,25% від суми кредиту; з 04.02.2023 по 03.05.2024 – 1,75% від суми кредиту; з 04.05.2024 по 03.08.2025 – 1.25% від суми кредиту; з 04.08.2025 по 04.10.2026 – 0.75% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом – 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом – 56% річних. Банк формує графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг та інше.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22039000536304 від 04 жовтня 2021 року заборгованість станом на 26 грудня 2025 року складає 253 552,20 грн, з яких: 161 826,38 грн – залишок простроченого кредиту, 4,59 грн – залишок прострочених процентів, 91 721,23 грн – залишок простроченої комісії.
Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особистого рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 04 жовтня 2021 року по 26 грудня 2025 року, виписки з руху коштів за рахунком клієнта ОСОБА_1 за період з 04 жовтня 2021 по 26 грудня 2025 року, що останній отримав кредитні кошти, користувався кредитом та частково здійснював погашення заборгованості за цим кредитним договором.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Банк Кредит Дніпро»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частина перша статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з вимогами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Водночас суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в сумі 91 721,23 грн з огляду на таке.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18).
Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затверджені Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15 (провадження №61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі №640/14229/15 (провадження №61-16739св20), від 21 квітня 2021 року у справі №677/1535/15 (провадження №61-19356св19), від 15 грудня 2021 року у справі №209/789/15 (провадження №61-16561св20), від 21 липня 2021 року у справі №751/4015/15 (провадження №61-8543св20).
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору № 22039000536304 від 04 жовтня 2021 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 04.10.2021 по 03.02.2023 – 2,25% від суми кредиту; з 04.02.2023 по 03.05.2024 – 1,75% від суми кредиту; з 04.05.2024 по 03.08.2025 – 1.25% від суми кредиту; з 04.08.2025 по 04.10.2026 – 0.75% від суми кредиту.
З матеріалів справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які по`вязані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
За таких обставин, положення пункту 1.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки надання кредиту, розрахунково-касове обслуговування це обов`язок кредитодавця за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь кредитодавця.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки положення кредитного договору № 22039000536304 від 04 жовтня 2021 року про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, позовна вимога про стягнення 91 721,23 грн комісії є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, відповідачем на виконання умов договору було сплачено 30 027,03 грн у рахунок погашення заборгованості за комісією з обслуговування кредиту.
Отже, встановивши, що відповідачем на виконання умов кредитного договору сплачено 30 027,03 грн на погашення комісії за обслуговування кредиту, суд доходить висновку про необхідність зарахування цих коштів у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості зі сплати процентів за його користування.
Таким чином, з урахуванням необхідності зарахування вказаної суми сплаченої комісії (30 027,03 грн), суд вважає за доцільне здійснити її розподіл пропорційно до розміру непогашеної заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Враховуючи співвідношення сум тіла кредиту (161 826,38 грн) та відсотків (4,59 грн) у загальній сумі боргу без комісії (161 830,97 грн), на погашення тіла кредиту пропорційно спрямовується 30 026,18 грн, а на погашення відсотків – 0,85 грн. Відтак, розмір заборгованості за тілом кредиту складає 131 800,20 грн (161 826,38 грн - 30 026,18 грн), а за процентами за користування кредитом – 3,74 грн (4,59 грн - 0,85 грн), а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 131 803,94 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотками. 
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви АТ «Банк Кредит Дніпро» сплатило судовий збір у сумі 4 602,63 грн.
Беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно розміру задоволених вимог 51,98 % (131 803,94 грн * 100 / 253 552,20 грн), а саме в сумі 2 392,45 грн (4 602,63 грн * 51,98 %).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, –
В И Р І Ш И В :
Позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 22039000536304 від 04 жовтня 2021 року в загальній сумі 131 803,94 грн, з яких: 131 800,20 грн заборгованість за кредитом; 3,74 грн заборгованість за процентами.
У задоволенні іншої частини позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судовий збір у сумі 2 392,45 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 25 червня 2026 року.

ПОЗИВАЧ: Акціонерне товариство «Банк кредит Дніпро», ЄДРПОУ 14352406, адреса: 01033, Україна, м. Київ, вул. Жилянська , буд. 32.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя        Н.  В.  Недобитюк