ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2026 року 	Справа № 280/1367/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати наказ ВЧ НОМЕР_1 щодо переведення капітана медичної служби ОСОБА_1 , на посаду у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), як такий, що суперечить висновкам військово-лікарської комісії від 28.03.2025 та 11.09.2025 №2025-0911-1255-4723-3 і порушує Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №402, розділ 20 Постанови ВЛК пункт 20.3;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невчиненні дій щодо належного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 11 лютого 2026 року, ненаданні йому письмових відповідей за результатами розгляду та невжитті заходів для приведення умов його проходження військової служби у відповідність до висновків військово-лікарської комісії;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 11 лютого 2026 року, прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків ВЛК від 28.03.2025 та 11.09.2025 та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №402, розділ 20 Постанови ВЛК пункт 20.3, та надати Позивачу письмову відповідь у порядку і строки, встановлені законодавством України.
Ухвалою суду від 20.02.2026 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 13.03.2026 залучено до участі у справі №280/1367/25 в якості співвідповідача – Генеральний штаб Збройних Сил України, розгляд адміністративної справи №280/1367/25 розпочато спочатку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він на момент виникнення спірних вимог проходив військову службу на посаді ординатора передового хірургічного відділення військової частини НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що за результатами проходження ним ВЛК, на підставі статей 17б, 61б, 64б, 43б, 39в, 41в, 52б графи ІІІ Розкладу хвороб, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», він визнаний придатним до військової служби за контрактом у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах (закладах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Позивач в позовній заяві зазначає, що у подальшому командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ, яким визначив перевести капітана медичної служби ОСОБА_1 на посаду у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). Позивач вказує на те, що він просив скасувати наказ про його переведення до НОМЕР_3 окремої десантно-штурмової бригади як такий, що не відповідає його категорії придатності до військової служби, проте рішення про скасування відповідного наказу прийнято не було, чим порушено права та законні інтереси позивача.
Відповідач – ВЧ НОМЕР_1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що ВЧ НОМЕР_1 не є суб`єктом прийняття рішення щодо переведення позивача, а також не видавала наказу про його переведення. Представник відповідача зазначає, що наказ про переведення позивача був виданий органом військового управління —Генеральним штабом Збройних Сил України, який відповідно до законодавства здійснює кадрове управління та приймає рішення щодо переміщення військовослужбовців. Вказано, що Військова частина НОМЕР_1 не мала повноважень скасовувати або переглядати наказ Генерального штабу. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач – Генеральний штаб Збройних Сил України проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено про те, що відповідно до підпункту 6 пункту 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади, передбачені штатом воєнного часу, здійснюється, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану. Представник відповідача зазначає, що згідно з абзацом другим пункту 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення. Отже, підставою переміщення Позивача, було доукомплектування Збройних Сил України, а тому, відбулося у межах кадрових повноважень Відповідача 2. Відповідач вказує на те, що у випадку призначення військовослужбовця на посаду на підставі підпункту 6 пункту 82 та пункту 257 Положення, вибір командиром (начальником) на яку посаду та в який підрозділ призначати військовослужбовця є його дискреційними повноваженнями. Таким чином, переміщення Позивача відбулося у суворій відповідності до спеціальних норм Положення та Інструкції, які діють під час особливого періоду, у тому числі воєнного стану. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.
З матеріалів справи встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до інформації зазначеної у Довідці військово-лікарської комісії від 11.09.2025 №2025-0911-1255-4723-3, ОСОБА_1 , на підставі статей 57б, 17в, 61в, 64в, 43в, 39в, 52в графи ІІІ Розкладу хвороб, визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08.02.2026 №169 (по особовому складу), відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб офіцерського складу ЗВІЛЬНИТИ з займаних посад і ПРИЗНАЧИТИ:
капітана медичної служби ОСОБА_1 , ординатора передового хірургічного відділення Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (на 600 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України – старшим ординатором евакуаційного відділення медичної роти НОМЕР_4 окремої десантно-штурмової бригади 7 Корпусу швидкого реагування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, ВОС – 9016003.
Позивач, вважаючи протиправними переміщення його до іншої військової частини, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (далі – Положення №1153/2008).
Відповідно до пункту 2 Положення №1153/2008, у добровільному порядку громадяни проходять, серед іншого, військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
Судом встановлено, що позивач проходить військову службу за контрактом, військове звання – капітан медичної служби.
Відповідно до пункту 83 Положення №1153/2008, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Відповідно до Витягу із плану переміщення осіб офіцерського складу Збройних Сил України, переміщення ОСОБА_1 на посаду старшого ординатора евакуаційного відділення медичної роти НОМЕР_4 окремої десантно-штурмової бригади 7 Корпусу швидкого реагування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України відбулося на підставі пунктів 82, 83 та 257 Положення №1153/2008, у зв`язку із необхідністю доукомплектування військової частини.
Пунктом 257 Положення №1153/2008 передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
В ході судового розгляду справи позивачем не заперечувались повноваження Генерального штабу ЗСУ приймати рішення про його переміщення до іншої військової частини без його згоди, проте позивач вказував на те, що при цьому не було враховано, що за станом здоров`я він не може проходити військову служу у військовій частині, яка входить до складу Десантно-штурмових військ ЗСУ.
Стосовно висновку ВЛК про ступінь придатності позивача до військової служби, суд зазначає таке.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу (далі – Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза – це, серед іншого, визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ.
Згідно пункту 2.1 Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 20.3 Положення №402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту, зокрема:
а) «Придатний»: 
до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.
Суд зазначає, що у довідці ВЛК ВЧ НОМЕР_5 від 28.03.2025 №746, на підставі статей 17-б, 61-б, 36-в, 39-в, 41-в, 43-в, 52-в, 57-в графи ІІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. А також зазначено про те, що такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.
Відповідно до довідки ВЛК Гопітальна ВЛК психоневрологічного профілю «Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» від 11.09.2025 №2025-0911-1255-4723-2, на підставі статті 56б, 17в, 61в, 64в, 43в, 39в, 52в графи ІІІ Розкладу хвороб, позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Інших висновків ВЛК щодо ступеня придатності позивача до військової служби матеріали справи не містять.
Отже, за двома висновками ВЛК, ОСОБА_1 визнаний таким, що придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до імперативних приписів пункту 20.3 Положення №402, військовослужбовці, щодо яких прийнято постанову про придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, є такими, що непридатні до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах, не залежно від того чи міститься відповідний запис у довідці ВЛК, оскільки таке прямо передбачено приписами Положення №402.
Також, суд зазначає, що відповідно до приписів пункту 20.3 Положення №402, військовослужбовці стосовно яких прийнято постанову з формулюванням: «придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони» є в цілому не придатними до служби, зокрема в Десантно-штурмових військах, оскільки Положення №402 не визначає конкретного переліку посад у складі Десантно-штурмових військ, які можуть комплектуватися такими військовослужбовцями.
За таких обставин, оскільки позивача за висновком ВЛК, який є обов`язковим до виконання, визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, то в силу приписів пункту 20.3 Положення №402 він є непридатним до в цілому до служби у Десантно-штурмових військах, не залежно від посади на яку його було призначено.
Водночас, спірним наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 08.02.2026 №169 (по особовому складу) позивача призначено старшим ординатором евакуаційного відділення медичної роти НОМЕР_4 окремої десантно-штурмової бригади 7 Корпусу швидкого реагування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, що не відповідає ступеню його придатності до військової служби та прямо суперечить приписам Положення №402.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 08.02.2026 №169 (по особовому складу) в частині призначення капітана медичної служби ОСОБА_1 , ординатора передового хірургічного відділення Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (на 600 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України – старшим ординатором евакуаційного відділення медичної роти НОМЕР_4 окремої десантно-штурмової бригади НОМЕР_6 Корпусу швидкого реагування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, ВОС – 9016003.
Також, суд звертає увагу на те, що Генеральний штаб Збройних Сил України не позбавлений права вирішувати питання про переміщення позивача до іншого місця служби, проте таке переміщення має здійснюватися з урахуванням рівня придатності до військової служби.
Щодо позовних вимог до ВЧ НОМЕР_1 , суд зазначає, що під час розгляду справи судом встановлено, що командуванням ВЧ НОМЕР_1 рішення про переміщення позивача не приймалось, як і не могло бути вирішено питань викладених позивачем у рапорті, оскільки рішення про переміщення позивача прийнято вищим керівництвом, а саме Генеральним штабом Збройних Сил України.
За таких обставин, позовні вимоги до ВЧ НОМЕР_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), Генерального штабу Збройних Сил України (03168, м.Київ, пр. Повітряних Сил України, 6, код ЄДРПОУ 22991050), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 08.02.2026 №169 (по особовому складу) в частині призначення капітана медичної служби ОСОБА_1 , ординатора передового хірургічного відділення Військово-медичного клінічного центру Східного регіону (на 600 ліжок) Медичних сил Збройних Сил України – старшим ординатором евакуаційного відділення медичної роти НОМЕР_4 окремої десантно-штурмової бригади 7 Корпусу швидкого реагування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, ВОС – 9016003.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова