Справа №155/1576/25
Провадження №1-кп/155/59/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року      місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
потерпілої – ОСОБА_4 ,
обвинуваченої – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025035600000050 від 23 серпня 2025 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Горохів Горохівського району Волинської області, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з вищою освітою, заміжня, на утриманні якої перебуває двоє малолітніх дітей, працюючої молодшим фахівцем в ТОВ «Волиньелектрозбут», не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_5 22 серпня 2025 року приблизно о 20 годині 50 хвилин в АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись прямим умислом на заподіяння травм іншій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, нанесла декілька ударів кулаками рук в ділянку голови, шиї, грудної клітки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також шляхом дії нігтів рук та ривка спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців та саден голови, шиї, грудної клітки та обох передплічь, осередків крапчастих крововиливів в волосяній ділянці голови, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Позиція учасників судового провадження
Позиція сторони обвинувачення
Позиція сторони обвинувачення викладена в обвинувальному акті, що був складений 25 вересня 2025 року начальником Горохівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України знайшли своє підтвердження в повному обсязі, її дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченої повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами.
В судових дебатах прокурор просив призначити щодо обвинуваченої, покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правова позиція потерпілої
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 22 серпня 2025 року близько 20 години 00 хвилин перебувала вдома та почула плач своєї дитини. Коли вийшла на вулицю її діти повідомили, що її сина вдарив син ОСОБА_5 . Через деякий час до неї додому приїхала ОСОБА_5 разом зі своїм сином. ОСОБА_5 зайшла до неї на подвір`я і почала кричати, погрожувати, що видере очі і нецензурно ображати. При цьому остання почала розмахувати своїми руками перед обличчям потерпілої. Після того як ОСОБА_4 рефлекторно, без наміру вдарити ОСОБА_5 , відвела руку останньої від свого обличчя, почалася штовханина і бійка зі сторони обвинуваченої, яка почала бити потерпілу в ділянку грудей, голови та руки. Також обвинувачена подерла її нігтями в ділянці грудей. При цьому, зірвала з шиї ланцюжок та порвала футболку. Під час бійки ОСОБА_4 вдалося поставити обвинувачену на землю навколішки, при цьому остання була сперта на лікті. ОСОБА_4 тримала обвинувачену однією рукою за волосся, а також коліном на спині останньої. Іншою рукою ОСОБА_4 намагалася подзвонити в поліцію. В цей час ОСОБА_5 намагалася вибити з її рук телефон. Коли телефон впав на землю і ОСОБА_4 нахилилась, щоб його підняти, ОСОБА_5 схопила її за волосся на скроневій ділянці голови і вирвала його. Потерпіла зазначила, що цілеспрямовано обвинувачену не била, тільки намагалась відштовхнути від себе. Через деякий час прийшла матір обвинуваченої і почала забирати потерпілу від ОСОБА_5 . ОСОБА_4 сказала для матері, що відпустить ОСОБА_5 тільки тоді, якщо вона не буде битись. Після цього матір обвинуваченої забрала останню. Через 10-15 хвилин прийшов батько потерпілої і сказав, щоб вони вийшли з подвір`я. Надалі дочекались працівників поліції. При працівниках поліції ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_5 вибачитись, однак остання показала їй середній палець. На наступний день потерпіла звернулась з заявою в поліцію, а також була оглянута судовим експертом. Також ОСОБА_4 зазначила, що на даний час не примирилась з обвинуваченою, остання в неї вибачення не просила. Щодо міри покарання просила суд призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт.

Позиція сторони захисту
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала та показала, що 22 серпня 2025 року близько 20 години 00 хвилин додому прибіг її син та повідомив про конфлікт, який виник в нього з дітьми потерпілої ОСОБА_4 . Оскільки такі конфліктні ситуації між дітьми траплялися часто, обвинувачена взяла свого сина та поїхала з ним до потерпілої додому, щоб вирішити дане питання та завершити конфлікт. Жодних протиправних дій щодо ОСОБА_4 наміру вчиняти не мала. Коли прийшла на подвір`я до потерпілої, то почула в свою адресу крик та різні погрози, в тому числі й фізичною розправою. Під час розмови з ОСОБА_4 обвинувачена сказала останній, щоб вона не зачіпала її дитини. У відповідь потерпіла вдарила обвинувачену по руці. Після цього, ОСОБА_5 відштовхнула ОСОБА_4 , при цьому вказала, що по голові останню не била. Надалі між ними почалася штовханина, яка тривала 1-2 хвилини, в ході якої вони шарпали одна одну за одяг. Надалі потерпіла потягнула обвинувачену за волосся, повалила на землю та ногою придавила грудну клітку. На прохання відпустити її потерпіла не реагувала. В цей момент у обвинуваченої був намір лише вирватись з-під потерпілої, у зв`язку з чим вона дряпала потерпілу, відмахувалась від неї руками. Куди вона била останню не бачила, цілеспрямованих ударів не завдавала, а лише намагалась вирватись від неї. Зрозумівши, що вона не зможе цього зробити, попросила сина, щоб останній покликав на допомогу її маму. Потерпіла, в свою чергу, надалі продовжувала шарпати її за волосся, бити по шиї. Через деякий час прийшла її мама і розборонила їх і вони разом чекали на місці події приїзд працівників поліції. Вказала, що потерпіла зателефонувала в поліцію тоді, коли перебувала зверху на ній. Обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що наносила удари потерпілій ОСОБА_4 , однак виключно в цілях самозахисту. Вказала, що даний конфлікт закінчився біля 22 години 00 хвилин. Після цього, близько 22 години 30 хвилин їздила в лікарню на огляд, оскільки відчувала біль в шиї. Також вказала, що проходила судово-медичну експертизу в ході якої в неї були виявлені тілесні ушкодження, зокрема, синець на руці, почервоніння колін та забій шиї. Наміру звертатись з заявою в поліцію у обвинуваченої не було, оскільки вважала, що даний конфлікт можна вирішити самостійно. Однак, надалі їй стало відомо, що на неї написали заяву в поліцію, тому у відповідь написала заяву на ОСОБА_4 .

Обсяг та порядок дослідження судом доказів
Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу, зокрема:
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 23 серпня 2025 року зареєстровано кримінальне провадження №12025035600000050 з приводу нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ;
протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 серпня 2025 року згідно з яким ОСОБА_4 звернулася до працівників поліції з усною заявою по факту нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;
висновком експерта №44 від 26 серпня 2025 року за результатами проведення судово-медичної експертизи відповідно до якого у ОСОБА_4 встановлено наступні тілесні ушкодження: синці та садна голови, шиї, грудної клітки та обох передплічь; осередки крапчастих крововиливів в волосяній ділянці голови. Синці утворились від дії чи взаємодії з тупим предметом (предметами), з обмеженою по площі контактуючою поверхнею, цілком вірогідно, внаслідок дії пальців рук. Садна утворились від дії під кутом, чи внаслідок такої ж взаємодії, з тупим твердим предметом, з обмеженою по площі, або ж загостреною, контактуючою поверхнею, цілком вірогідно, внаслідок дії нігтів рук, на що вказує форма саден. Крапчасті крововиливи волосяної частини голови, цілком вірогідно, виникли на місці механічно видаленого волосся, шляхом ривка або тягнення. Локалізація, характер ушкоджень та ступінь їх організації, дає підставу вважати, що вони могли утворитись в час, та при обставинах вказаних підекспертною та в постанові. Виникнення ушкоджень такого характеру та з такою локалізацією, внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду рівну поверхню, як з прискоренням, так і без такого – виключається. Також виключається їх виникнення і при вдарянні об виступаючі предмети. Встановлені у громадянки ОСОБА_4 ушкодження, по ступені тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.2.б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень);
протоколом огляду предмету від 28 серпня 2025 року, відповідно до якого оглянуто пошкоджені жіночі окуляри, пошкоджений ланцюжок з металу жовтого кольору, жмут хаотично сплетеного волосся та жіночу футболу, які надала потерпіла ОСОБА_4 ;
постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження предметів та визнання їх речовими доказами від 28 серпня 2025 року згідно з якою пошкоджені жіночі окуляри, пошкоджений ланцюжок з металу жовтого кольору, жіноча футболка та вирване волосся, визнано речовим доказом та залучено до матеріалів кримінального провадження;
висновком експерта №50 від 16 вересня 2025 року за результатами проведення судово-медичної експертизи відповідно до якого у ОСОБА_5 встановлено садно по внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглоба. З матеріалів представленого кримінального провадження слідує, що при зверненні в лікарню (22 серпня 2025 року о 22 годині 30 хвилин) було встановлено наступний діагноз: «Забій м`яких тканин шиї». Садно утворилось одномоментно. Від дії чи взаємодії з тупим твердим предметом, з обмеженою по площі контактуючою поверхнею, більш детальні характеристики травмуючого предмета, в морфології ушкодження не відобразились. Ступінь організації ушкодження дає підстави вважати, що воно могло утворитись в термін орієнтовно 11 – 22 доби. Терміни загоєння вказані відповідно до літературних даних та вважаються орієнтовними, можуть коливатися в межах від кількох діб до кількох тижнів, від вказаних діапазонів в залежності від індивідуальних особливостей організму, глибини ушкодження, локалізації, дії зовнішніх чинників, тощо. Виникнення ушкоджень такого характеру та з такою локалізацією, внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду рівну поверхню, та при вдарянні об виступаючі предмети, як з прискоренням, так і без такого – маловірогідне. Встановлене у громадянки ОСОБА_5 ушкодження у вигляді садна, по ступені тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.2.б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Встановлений діагноз «Забій м`яких тканин шиї», по ступеню тяжкості не оцінювався, так як не підтверджений будь-якими об`єктивними даними, а саме наявністю тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран та інше в даній анатомічній ділянці (п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
висновком експерта №53 від 18 вересня 2025 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи відповідно до якого у ОСОБА_4 встановлено наступні тілесні ушкодження: синці та садна голови, шиї, грудної клітки та обох передплічь; осередки крапчастих крововиливів в волосяній ділянці голови. Синці утворились від дії чи взаємодії з тупим предметом (предметами), з обмеженою по площі контактуючою поверхнею, цілком вірогідно, внаслідок дії пальців рук. Садна утворились від дії під кутом, чи внаслідок такої ж взаємодії, з тупим твердим предметом, з обмеженою по площі, або ж загостреною, контактуючою поверхнею, цілком вірогідно, внаслідок дії нігтів рук, на що вказує форма саден. Крапчасті крововиливи волосяної частини голови, цілком вірогідно, виникли на місці механічно видаленого волосся, шляхом ривка або тягнення. Локалізація, характер ушкоджень та ступінь їх організації, дає підставу вважати, що вони могли утворитись в час, та при обставинах вказаних підекспертною та в постанові. Цілком вірогідно, встановлені ушкодження утворились при обставинах та в послідовності, вказаних підекспертною під час проведення слідчого експерименту. Виникнення ушкоджень такого характеру та з такою локалізацією, внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду рівну поверхню, як з прискоренням, так і без такого – виключається. Також виключається їх виникнення і при вдарянні об виступаючі предмети. Встановлені у громадянки ОСОБА_4 ушкодження, по ступені тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.2.б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень);
протоколом проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2025 року за участю потерпілої ОСОБА_4 відповідно до якого остання добровільно розказала про обставини конфлікту, який відбувся за її участі та участю обвинуваченої ОСОБА_5 . Також показала, як ОСОБА_5 спричиняла їй тілесні ушкодження;
дослідженим безпосередньо в судовому засіданні відеозаписом, який міститься на оптичному диску, на якому зафіксовано хід проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2025 року;
протоколом огляду предмету від 11 вересня 2025 року відповідно до якого було оглянуто комп`ютерний диск DVD-R, на якому наявний аудіозапис телефонного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 , яке надійшло 22 серпня 2025 року о 21 годині 31 хвилині на лінію «102»;
дослідженими безпосередньо в судовому засіданні аудіозаписом, який міститься на оптичному диску на якому зафіксоване телефонне повідомлення ОСОБА_4 від 22 серпня 2025 року;
протоколом проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2025 року за участю свідка ОСОБА_6 відповідно до якого остання добровільно розказала про відомі їй обставини конфлікту, який відбувся за участі її дочки ОСОБА_5 та сусідки ОСОБА_4 . Також показала, які дії вчиняли учасниці конфлікту по відношенню один до одного.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що ввечері 22 серпня 2025 року був на городі. Коли повернувся додому на подвір`ї побачив свою дочку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та маму останньої. Між ними відбувалася словесна суперечка на підвищених тонах. Тоді він попросив сусідів вийти з подвір`я. Останні послухали його і вийшли. З того, що там відбувалося, йому стало зрозуміло, що очікують приїзд працівників поліції. Надалі дочка ОСОБА_4 повідомила йому, що між нею та ОСОБА_5 відбулася бійка, яка припинилась тоді, коли прийшла матір останньої. Він бачив ушкодження на тілі дочки ОСОБА_4 . Також йому згодом стало відомо, що бійка виникла через конфлікт між дітьми.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 22 серпня 2025 року ввечері додому прийшов її внук ОСОБА_8 і повідомив, що його побили діти ОСОБА_4 . Він дав їм здачі. В цей час прийшла ОСОБА_4 і почала кричати на нього. Після цього ОСОБА_6 пішла в іншу кімнату, щоб покласти спати меншу дитину. Через деякий час прибіг її внук і сказав, щоб ОСОБА_6 прийшла додому до ОСОБА_4 . Коли вона прийшла, то побачила, що її дочка ОСОБА_5 була на землі, а зверху на ній була ОСОБА_4 і шарпала дочку за волосся. ОСОБА_6 почала відтягувати ОСОБА_4 від дочки, а остання кричала, щоб ми забирались. Після того, як бійка припинилась ОСОБА_4 продовжувала кричати, ображати їх нецензурними словами та зателефонувала в поліцію. Вказала, що ОСОБА_7 прийшов додому вже тоді, коли бійка припинилась. Разом з своєю дочкою ОСОБА_5 очікували приїзд працівників поліції за межами подвір`я ОСОБА_4 . Також вказала, що не бачила будь-яких тілесних ушкоджень ні на обвинуваченій, ні на потерпілій. Лише чула, як ОСОБА_4 кричала, що її подряпала ОСОБА_5 . Надалі вдома дочка ОСОБА_5 розказала, що пішла до ОСОБА_4 , щоб з`ясувати причину конфлікту і там між ними виникла словесна суперечка, яка переросла у бійку. Також вказала, що після конфлікту в неї боліла голова і шия, також були здерті коліна та вирване волосся. Після цього дочка самостійно поїхала в лікарню. На наступний день до ОСОБА_5 не ходили і нічого більше не з`ясовували.

Висновки суду
Докази, що наведені вище, всупереч аргументам обвинуваченої щодо відсутності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої, доповнюють один одного, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достатності та достовірності, а також виключають будь-які сумніви щодо вчинення обвинуваченою дій, що ставляться їй у провину.
Щодо позиції обвинуваченої ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення внаслідок самозахисту та в умовах вимушеної самооборони, суд виходить з наступного.
Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є фундаментальною гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 2 ст. 27 Конституції України).
Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Разом з цим, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Судом встановлено, що події мали місце на подвір`ї у потерпілої, до якої прийшла обвинувачена з`ясовувати стосунки; потерпіла не становила загрози життю та здоров`ю обвинуваченої, у неї фактично були відсутні будь-які предмети, які могли би бути застосовані нею для нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченій. Локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої (в ділянку грудної клітки, голови, шиї та обох передплічь, осередки крапчастих крововиливів в волосяній ділянці голови) та механізм їх спричинення (внаслідок дії пальців рук, нігтів рук, тягнення) встановлені висновком експерта, збігаються із показами потерпілої, наданими суду. Причиною припинення злочинних дій обвинуваченої стали дії потерпілої, яка поставила обвинувачену на землю навколішки і притиснула коліном, намагаючись викликати поліцію. Такі показання потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6 , наданими в судовому засіданні, та аудіозаписом телефонного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 , де ОСОБА_5 особисто підтверджує, що її «не пускають».
Суд ретельно дослідив докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винної, встановив обставини та спосіб вчиненого злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винної і потерпілої, що передувала події, їх стосунки і всі інші обставин, що мали значення для справи.
Таким чином, оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, на переконання суду вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що вона вчинила дії, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, з метою самозахисту, оскільки вони є суперечливими та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Такі показання обвинуваченої суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене нею кримінальне правопорушення.
Відтак, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_4 , дані нею безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, та аудіозаписом на лінію 102, показами свідків, висновками судово-медичних експертиз, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
Обставини, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що обвинувачена свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, однак вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо. Суд також враховує інформацію про стан здоров`я обвинуваченої, яка не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не зверталася.
З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції інкримінованої їй ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати в провадженні відсутні.
Керуючись ст. 368, 370, 376 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Речові докази, а саме оптичний диск – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області        ОСОБА_1