н\п 2-о/490/137/2026 Справа № 945/2899/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Могила Д.І., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2025 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє її представник – адвокат Гос В.В., звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області із заявою, в якій просила встановити той факт, що трудова книжка НОМЕР_1 , заповнена 27 липня 1981 року в машино-рахунковій станції Управління комунального господарства Запорізької області на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м.Державинськ Державинського району Тургайської області .
Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що свою трудову діяльність вона розпочала у 1981 році, працюючи оператором в Управлінні комунального господарства Запорізької області, де мені 27 липня 1981 року було заповнено трудову книжку НОМЕР_1 . 3 2026 року, вона має право на призначення їй пенсії, у зв`язку із чим звернулась 28.08.2025 року до Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян (сервісний центр) про призначення їй пенсії. Однак, при перевірці документів Головним управлінням пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 143250023890 від 05.09.2025 року, на підставі того, що запис на титульній сторінці трудової книжки про зміну прізвища на « ОСОБА_3 » зроблено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок, а саме, не вказана дата видачі документа про зміну прізвища. В записі про зміну прізвища на « ОСОБА_4 » згідно рішення суду не зазначено номер постанови на підставі якого було змінено прізвище та порекомендовано звернутися до суду. Тобто, у документах для призначення пенсії маються неточності, усунути які заявниця може тільки за рішенням суду. 
ОСОБА_1 стверджує, що вищевказана помилка створює перешкоду в плані приналежності їй правовстановлюючого документа (трудової книжки НОМЕР_1 від 27 липня 1981 року), а саме в запису на титульній сторінці та призначення пенсії.
За вищевказаними обставинами, в її трудовій книжці був зроблений запис який не відповідає її фактичним даним на теперішній час.
Заявниця зазначає, що вказана трудова книжка дійсно належить їй і організація, яка її видала, не має можливості внести до неї відповідні виправлення. 
За такого, в зв`язку з вищевикладеним, заявниця вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03.03.2026 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м.Миколаєва, на підставі ч.1 ст. 316 ЦПК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 року дану справу передано на розгляд судді Гуденко О.А.
Ухвалою судді Гуденко О.А. від 01.04.2026 року відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 14.05.2026 року на 10 год. 30 хв.
Сторони до судового засідання не з`явилися.
Баранська Т.О. надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Сумській області надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та вирішити справу на розсуд суду.
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 20.10.2015 року Миколаївським РС УДМС України в Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Державинськ, Тургайської області.
Із наданого заявницею свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Державинськ, Тургайської області.
З доданого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що 30 вересня 1983 року було укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка після укладання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
Після розірвання 21.03.2006 року шлюбу прізвище ОСОБА_7 залишилося « ОСОБА_4 », що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 .
26.10.2007 року ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_3 », в зв`язку з укладенням 26.10.2007 року шлюбу з ОСОБА_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.09.2015 року у справі №480/1586/15-ц шлюб, укладений 26.10.2007 року розірваний, ОСОБА_9 повернуто прізвище « ОСОБА_4 ».
Отже, враховуючи вище встановлені обставини, вбачається що заявницею було змінено прізвище наступним чином: 30.09.1983 року з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_4 », 26.10.2007 року з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 », 10.09.2015 року з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».
Вказані зміни зазначені в трудовій книжці Серії НОМЕР_1 , а саме: перекреслено прізвища « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_4 » та зроблено відповідні записи про зміну прізвищ на титульній сторінці даної трудової книжки, які завірені підписом відповідального працівника відділу кадрів та печатками підприємства роботодавця.
Згідно диплому серії НОМЕР_6 виданим 21.07.1981 року, ОСОБА_5 , навчався в професійно-технічному училищі № 2 м.Запоріжжя та здобула кваліфікацію оператора лічильних машин. Відомості вказані у дипломі збігаються з записом вказаним у вищевказаній трудовій книжці.
05.09.2025 року ГУ ПФУ в Сумській області винесено рішення №14325002389 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого до страхового стажу не зараховані періоди згідно трудової книжки НОМЕР_7 від 27.07.1981 р., оскільки запис на титульній сторінці трудової книжки про зміну прізвища на « ОСОБА_3 » зроблено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок, а саме, не вказана дата видачі документа про зміну прізвища. В записі про зміну прізвища на « ОСОБА_4 » згідно рішення суду не зазначено номер постанови на підставі якого було змінено прізвище.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.
Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Пунктом 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачає розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з даними, які зазначені в паспорті чи свідоцтві про народження.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Встановлення факту належності трудової книжки має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться.
У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка
Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявниці спірної трудової книжки.
Зібрані у справі докази письмові документи та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудової книжки, оскільки встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб.
Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а факт перебування заявниці у трудових відносинах є необхідним для нарахування їй трудового стажу; вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними і підтвердженими доказами, та такими, що спрямовані на створення умов для конституційного права заявниці на соціальний захист, а тому підлягають до задоволення.
Згідно зіст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. 
Керуючись ст.ст.76, 81, 89, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 319, 354-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ :

Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів – задовольнити.
Встановити факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , заповнена 27 липня 1981 року в машино-рахунковій станції Управління комунального господарства Запорізької області, з усіма записами та змінами в ній належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці міста Державинськ, Тургайської області, РНОКПП: НОМЕР_8 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя          О.А. Гуденко