479/248/26
1-кп/479/73/26
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
15 квітня 2026 року    смтКриве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді   ОСОБА_1 ;
за участі: секретаря судового засідання  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смтКриве Озеро кримінальне провадження, інформація про яке внесене до ЄРДР №22026150000000040 від 12 лютого 2026 року, за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел.Чапаєвка Бершадського району Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий Бершадським РС УДМС України в Вінницькій області від 26 липня 2014 року, вища педагогічна освіта, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, раніше не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, 

учасники підготовчого судового провадження:
прокурор        ОСОБА_4 ,
обвинувачена      ОСОБА_3 , 
захисник обвинуваченої  адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Положеннями ст.1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
У відповідності до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до ч.1 ст.17, ч.1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Пунктом 9 ст.1 Закону України "Про національну безпеку" від 21 червня 2018 року №2469-VIII (далі - Закон "Про національну безпеку") визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.
У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону "Про національну безпеку", воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.
Згідно п.п.44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14 вересня 2020 року, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Держава врахує уроки гібридної агресії проти України, бойових дій на Близькому Сході у нових доктринальних підходах до забезпечення воєнної безпеки.
Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 року (далі - Стратегія) визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06 грудня 1991 року №1934-ХІІ (далі - Закон) Збройні Сили України (далі ЗСУ) - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
У відповідності до ст. 3 Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Згідно ст. 12 Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.
У відповідності до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-XII (далі - Закон "Про оборону України") військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.
Статтею 4 Закону "Про оборону України" визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.
Положеннями ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3542-XII (далі - Закон "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію") встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Пунктом 8 ст. 4 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно п.5 ст.22 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.
Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.
Пунктом 2 ст.26 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно ст.17 Закону "Про оборону України", ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон "Про військовий обов`язок і військову службу") захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Відповідно до п.9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до п.12 Положення територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в особі його керівника представляє інтереси Збройних сил України у відносинах, у тому числі з громадянами на відповідній території.
24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.
Після того, 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.
Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.
24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.
Строк проведення загальної мобілізації продовжувався Указами Президента України від 17 травня 2022 року №342/2022, від 12 серпня 2022 року №574/2022, від 7 листопада 2022 року №758/2022, від 06 лютого 2023 року №59/2023, від 01 травня 2023 року №255/2023, від 26 липня 2023 року №452/2023, від 06 листопада 2023 року №735/2023, від 05 лютого 2024 року № 50/2024, від 06 травня 2024 року №272/2024, від 23 липня 2024 року №470/2024, від 28 жовтня 2024 року №741/2024, від 14 січня 2025 року №27/2025, від 15 квітня 2025 року №236/2025, від 14 липня 2025 року №479/2025. Крім того, Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року №794/2025 строк проведення загальної мобілізації продовжено з 5 листопада 2025 року на 90 діб.
На виконання вимог Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про оборону України", "Про військовий обов`язок і військову службу", вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками Миколаївського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в т.ч. серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення зс рф змінили місце проживання та, прибувши на територію Миколаївської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.
Розкриття та розповсюдження інформації про місця проведення заходів оповіщення військовозобов?язаних представниками обласного та районних ІНФОРМАЦІЯ_2 у публічному просторі (в засобах масової інформації та соціальних мережах, зокрема у месенджерах "Телеграм", "Вайбер" тощо) перешкоджає їх законній діяльності, сприяє порушенню вимог статей 1, 33, 34, 37, частини 11 статті 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", призводить до зриву заходів мобілізації людських ресурсів, невиконання планових завдань, визначених з даного напрямку ІНФОРМАЦІЯ_2, що у свою чергу підриває обороноздатність держави через незадовільну укомплектованість особовим складом підрозділів Збройних Сил України і інших складових Сил оборони.
Встановлено, що у громадянки України ОСОБА_3 , яка усвідомлювала, що російська федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, у невстановлений час, але не пізніше 26 серпня 2025 року виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом створення загальнодоступного тематичної спільноти в месенджері "Вайбер", спрямованої на поширення серед невизначеного, але значного кола осіб інформації про дати і місце проведення військовослужбовцями районних ІНФОРМАЦІЯ_2 , заходів з оповіщення військовозобов`язаних осіб, з метою сприяння ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. 
Обвинувачена ОСОБА_3 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, або не бажають виконувати свій обов`язок та бути призваними на військову службу, а у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ІНФОРМАЦІЯ_2, умисно, перешкоджала законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період.
Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.
Так, обвинувачена ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинила перешкоджання законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в Миколаївській та Кіровоградській області, як органу військового управління, за наступних обставин. 
У невстановлені в ході досудового розслідування час, але не пізніше 26 серпня 2025 року, обвинувачена ОСОБА_3 фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , будучи зареєстрованою в месенджері "Вайбер" (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіа файлами) під іменем користувача " ОСОБА_3 ", а в подальшому назву користувача акаунту " ОСОБА_3 " ОСОБА_3 замінила за допомогою функції "псевдонім" на " ОСОБА_7 ", з метою приховання від учасників групи особистих даних, за номером мобільного терміналу НОМЕР_2 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, створила відкриту "Вайбер" спільноту " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), групу, в якій кожний з учасників спільноти, який авторизований у месенджері "Вайбер" має право на публікацію текстового, аудіо- та відео повідомлення під іменем власного аккаунту, без дозволу адміністратора чату, метою якої є збір, консолідація і трансляція повідомлень з відомостями про місця і час проведення відповідних заходів указаними військовими формуваннями, громадянам України, які мають намір ухилитися від виконання своїх обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період, в якій у подальшому, в тому числі сама ОСОБА_3 , з іншими учасниками зазначеної групи, розповсюджувала серед невизначеного, але значного кола осіб (не менше ніж 2032 учасника зазначеної спільноти), інформацію про дати і місце проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів оповіщення військовозобов`язаних осіб, резервістів щодо взяття на військовий облік та визначення їх призначення на особливий період. 
Таким чином, зі змісту функціонального призначення адміністрованої обвинуваченою ОСОБА_3 у месенджері "Вайбер" спільноти " ІНФОРМАЦІЯ_3 )" встановлено, що вона чітко усвідомлювала, що здійснюючи її адміністрування, у якій розміщується інформація про здійснення мобілізаційних заходів та вручення повісток військовослужбовцями центрів комплектування та соціальної підтримки, з метою уникнення громадянами України призову на військову службу, вона перешкоджає законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період та передбачала настання суспільно небезпечних наслідків. 
Діяльність ОСОБА_3 , яка здійснювалась з 26 серпня 2025 року по 27 листопада 2025 року, щодо адміністрування вказаної спільноти, наповнення контентом - інформаційними повідомленнями відповідної тематики, забезпечувало її постійне функціонування, що надало змогу залучити до її діяльності якомога більшу кількість учасників, до відома яких доводилась інформація щодо місць проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою ухилення особами призовного віку від отримання таких повісток, що перешкоджало виконання їх службових обов`язків.
Виконуючи функції адміністратора Вайбер-спільноти " ІНФОРМАЦІЯ_3 "( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ОСОБА_3 , здійснювала фільтрацію учасників групи, шляхом видалення підозрілих їй аккаунтів осіб, для запобігання з їх боку фіксації її протиправних дій з перешкоджання нею мобілізаційним заходам військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 та сприянню учасниками спільноти ухиленню від мобілізації. 
Крім адміністрування, ОСОБА_3 особисто розповсюджувала у вказаній спільноті серед невизначеного, але значного кола осіб (не менше ніж 2032 учасника зазначеної спільноти), інформацію про дати і місце проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями районних ІНФОРМАЦІЯ_2. 
Так, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно, використовуючи свій мобільний телефон марки "Iphone" моделі "13", s\n НОМЕР_3 , з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , в якому остання використовувала мобільний застосунок - Інтернет-месенджер "Вайбер", в якому з нік-неймом " ОСОБА_7 ", за номером мобільного терміналу НОМЕР_2 , у період з 27 жовтня 2025 року по 15 листопада 2025 року в загальнодоступній Вайбер-спільноті "ІНФОРМАЦІЯ_3" поширила, шляхом розповсюдження у вказаній групі повідомлення, які містять інформацію про дату та місце проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 заходів з оповіщення військовозобов`язаних осіб, резервістів щодо взяття на військовий облік та визначення їх призначення на особливий період. 
Так, ОСОБА_3 , о 17.36 год. 27 жовтня 2025 року, діючи умисно, з метою реалізації своїх протиправних дій, направлених на перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 діючи умисно, використовуючи свій мобільний телефон марки марки "Iphone" моделі "13", s\n НОМЕР_3 , з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , в якому остання використовувала мобільний застосунок - Інтернет-месенджер "Вайбер", в якому з нік-неймом " ОСОБА_7 ", за номером мобільного терміналу НОМЕР_2 в " ОСОБА_9 )" ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) написала повідомлення наступного змісту: "З Голованівська поворот на Молдову через переїзд повний комплект машин 5", "Засада конкретна, будьте уважні" та розповсюдила його у вказаній спільноті для загального ознайомлення учасників, що налічував на той час щонайменше 2032 особи, тим самим повідомив про діяльність 27 жовтня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім цього, ОСОБА_3 , о 13.33 год. 15 листопада 2025 року, діючи умисно, з метою реалізації своїх протиправних дій, направлених на перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період, перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 діючи умисно, використовуючи свій мобільний телефон марки марки "Iphone" моделі "13", s\n НОМЕР_3 , з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , в якому остання використовувала мобільний застосунок - Інтернет-месенджер "Вайбер", в якому з нік-неймом " ОСОБА_7 ", за номером мобільного терміналу НОМЕР_2 в " ОСОБА_9 )" ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) написала повідомлення наступного змісту: "При в`їзді в Голованівськ оранжевий бус з тцк", та розповсюдила його у вказаній спільноті для загального ознайомлення учасників, що налічував на той час щонайменше 2032 особи, тим самим повідомив про діяльність 15 листопада 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вчиняючи вказані злочинні дії, ОСОБА_3 чітко знала та усвідомлювала, що в адміністрованій нею загальнодоступній "Вайбер" спільноті систематично розміщується інформація, яка чинить перешкоди законній діяльності ЗСУ, оскільки у ній, цілеспрямовано поширюється серед громадян України, які підлягають військовому обліку та призову, відомості, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою уникнення військовозобов`язаними призову до ЗСУ.
Організувавши таким чином розміщення у загальнодоступній " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) повідомлень про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 втрутилася та створила перешкоди їх законній діяльності, визначеній ст.ст.1, 14, 33, 34 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки це надало можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створило перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що у свою чергу підриває обороноздатність держави через незадовільну укомплектованість особовим складом підрозділів Збройних Сил України і інших складових Сил оборони.
02 березня 2026 року між між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачена визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, сторони досягли порозуміння щодо призначення обвинуваченій покарання за ч.1 ст.114-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, із застосування ст.ст.75, 76 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.
Будучи допитаною у підготовчому судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Крім цього, обвинувачена та її захисник стверджували, що вищевказана угода про визнання винуватості укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, раніше не судима, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаялась. Крім того, обвинуваченою ОСОБА_3 ініційовано перерахування грошових коштів у сумі 50000 грн. на потреби Збройних Сил України, що підтверджено даними квитанції від 12 березня 2026 року, яка була надана обвинуваченою ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні.
В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України, суд переконався, що її умови відповідають вимогам ст.472 КПК України, не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання. В межах санкції ч.1 ст.114-1 КК України, у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Підстав для відмови у затверджені угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
Захід забезпечення кримінального провадження, застосований на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2026 року (справа №490/12/26, 1-кс/490/313/2026), в виді арешту майна підлягає скасуванню.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до положень ст.100 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувалась, запобіжний захід у відношенні неї не застосовувався. 
Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 березня 2026 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, інформація про яке внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22026150000000040 від 12 лютого 2026 року.

ОСОБА_3  визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши її у відповідності до ст.76 КК України:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 лютого 2026 року (справа №490/12/26, 1-кс/490/313/2026), - скасувати. 

Речові докази:
- мобільний телефон марки "Iphone" моделі "13", s/n НОМЕР_3 , 3 номером мобільного телефону НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_4 IMEI2: НОМЕР_5 , - повернути за належністю ОСОБА_3 ..

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд:
1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

СУДДЯ: