СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року м. Харків Справа № 905/245/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О. суддя Стойка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест ПокровськВугілля” (вх.№906Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 27.03.2026
у справі №905/245/25 (суддя Шилова О.М., повне рішення підписано 31.03.2026)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АзовТракСервіс”, м.Маріуполь Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест ПокровськВугілля”, м.Покровськ Донецької області
про стягнення 59.099,28 грн боргу, 4.278,79 грн пені, 4.908,00 грн – 3% річних, 22.877,23 грн інфляційних

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “АзовТракСервіс” звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства “Метінвест ПокровськВугілля” про стягнення 59.099,28 грн боргу, 4.278,79 грн пені, 4.908,00 грн – 3% річних, 22.877,23грн інфляційних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем зобов`язання оплатити товар, поставлений за договором №390КР від 16.12.2021 (специфікації №3 від 01.02.2022 та №4 без дати), внаслідок чого наявні підстави для стягнення боргу і нарахування пені, річних та інфляційних.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.03.2026 позов ТОВ “АзовТракСервіс” до ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля” про стягнення 59.099,28 грн боргу, 4.278,79 грн пені, 4.908,00 грн – 3% річних, 22.877,23 грн інфляційних - задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля” (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, буд.31; ідентифікаційний код 01236070) на користь ТОВ “АзовТракСервіс” (87554, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, буд.187, кв.9; ідентифікаційний код 36996228) 59.099,28 грн боргу, 4.228,39 грн пені, 4.893,30 грн – 3% річних, 22.877,23 грн інфляційних, 2.420,67 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач, ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля”, з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 27.03.2026 у справі №905/245/25 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ “АзовТракСервіс” до ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля” про стягнення 59.099,28 грн боргу, 4.278,79 пені, 4.908,00 грн - 3% річних, 22.877,23 грн інфляційних відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд першої інстанції не врахував, що зміна податкової адреси позивача, місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія, на іншу територію України є обов`язковою умовою для стягнення в судовому порядку на його користь грошових коштів за договором, оскільки перерахування коштів з рахунку відповідача на рахунок позивача є господарською операцією, що є частиною господарської діяльності позивача, яка заборонена в силу закону до зміни його податкової адреси;
постанова Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №913/768/21, на яку послався суд першої інстанції, не є подібною до обставин спірних правовідносин та не стосувалася питання, чи можуть бути стягнуті у судовому порядку кошти на користь юридичної особи, місцезнаходженням якої є тимчасово окупована територія;
- дії позивача свідчать про порушення принципу добросовісності (п.6) ст.3 ЦК України, порушують інтереси відповідача та свідчать про ознаки зловживання правом, за одночасного не виконання позивачем своїх обов`язків;
- позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження факту поставки спірної продукції та виконання умов Договору №390 КР від 16.12.2021 у рамках якого заявлені позовні вимоги;
- позовні вимоги, щодо спірних господарських операцій, які мали місце у лютому 2022 р., заявлені позивачем у березні 2025 р., тобто через три роки та в період коли почалися активні бойові дії на території Покровського району та Покровської міської територіальної громади, що як наслідок з об`єктивних причин унеможливило реалізацію прав відповідача щодо надання доказів на свою користь у спростування доводів позивача.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження сплати судового збору у відповідному розмірі. Витребувано матеріали справи з Господарського суду Донецької області
29.04.2026 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №№905/245/25.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля”; встановлено строк до 25.05.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 25.05.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України; визначено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
25.05.2026 через підсистему “Електронний суд” на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ “АзовТракСервіс” надійшов відзив на апеляційну справу, в якому позивач вважає викладені в апеляційній скарзі доводи необґрунтованими та безпідставними, та в їх задоволенні має бути відмовлено у повному обсязі.
Аргументуючи свою позицію по справі позивач посилається на те, що:
- договір між сторонами був укладений 16.12.2021, при цьому поставка товару відбулася 02.02.2022 та 07.02.2022, тобто до тимчасової окупації м.Маріуполя.;
- станом на момент поставки товару та виникнення зобов`язання Відповідача з оплати отриманого товару будь-які обмеження, передбачені статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відсутні;
- відповідач намагається обґрунтувати порушення зобов`язання з оплати отриманого товару обставинами, які виникли вже після здійснення такого порушення;
- обов`язок відповідача щодо оплати поставленого товару виник належним чином ще до виникнення обставин та обмежень, на які апелянт посилається як нібито на підставу для звільнення від виконання своїх зобов`язань;
- посилання на події, що настали після виникнення та належного виконання договірних зобов`язань, не можуть бути підставою для уникнення відповідальності за їх невиконання;
- відповідач фактично визнає існування договірних правовідносин між сторонами, не заперечує отримання товару, але при цьому намагається уникнути виконання свого грошового зобов`язання щодо його оплати;
- посилання апелянта на те, що позов подано через тривалий проміжок часу, не може бути прийняте як обґрунтований аргумент для відмови у задоволенні позовних вимог;
- відповідач ігнорує дії, які вчинялися позивачем для відновлення первинної документації, яка, за твердженням позивача, відсутня саме через поведінку відповідача;
- відповідач належними та допустимими доказами не спростовує факт використання товару, факт проведення товару в своєму бухгалтерському та податковому обліку;
- відповідач не надає жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту оплати отриманого товару;
- суд першої інстанції належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують наявність заборгованості та правомірність позовних вимог;
- наведені апелянтом постанови Верховного Суду, зокрема від 06.11.2025 у справі №911/3091/23 та від 01.04.2026 у справі №904/6645/23, не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки ухвалені за інших фактичних обставин, а тому не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору;
- суд першої інстанції ухвалив рішення з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права, надавши належну оцінку всім доказам та аргументам сторін. Усі обставини справи були ретельно досліджені, а рішення суду мотивоване та обґрунтоване. Апеляційна скарга не містить достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а зводиться лише до незгоди Відповідача з рішенням суду та безпідставного бажання здійснити переоцінку фактичних обставин справи.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О.
Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижче викладене.
16.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю “АзовТракСервіс” (Постачальник, позивач) та Приватне акціонерне товариство “Метінвест ПокровськВугілля” (Покупець) уклали договір №390КР (далі – Договір, а.с.10-14), згідно з п.1.1. якого Постачальник зобов`язався передати, а Покупець – прийняти і оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (далі – Ресурси) на умовах, передбачених Договором.
Іншими умовами Договору сторони визначили наступне:
- кількість та номенклатура Ресурсів зазначаються у специфікаціях до Договору, які є його невід`ємними частинами ( п.2.1.);
- покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всіх або частини Ресурсів шляхом направлення Постачальнику відповідного повідомлення з переліком Ресурсів, від поставки яких він відмовляється, не пізніше 3 календарних днів до дати поставки Ресурсів, зазначених у повідомленні; з моменту відправки Покупцем Постачальнику повідомлення про відмову від придбання всіх або частини Ресурсів Договір втрачає силу щодо зазначених у повідомленні Ресурсів, але зберігає силу щодо Ресурсів, не зазначених у повідомленні (п.2.2.);
- під партією Ресурсів розуміються Ресурси, передані на умовах Договору за одним транспортним документом (п.2.5.);
- поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, які зазначені в специфікаціях; Постачальник зобов`язується поставити Ресурси на умовах поставки, зазначених в специфікаціях, відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів “Інкотермс” в редакції 2020 року (п.3.1.); терміни поставки Ресурсів зазначаються в специфікаціях; у разі поставки Ресурсів відповідно до графіка він оформлюється як додаток до Договору, який є його невід`ємною частиною (п.3.2.); право власності на Ресурси і ризик їх випадкового знищення або пошкодження переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки Ресурсів (п.3.5.); отримання поставлених Ресурсів за участю експедиторів (Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова Пошта”, “Делівері”, “Ін тайм” та інші; далі – Експедитори) здійснюється відповідно до умов договорів, укладених між Постачальником та Експедитором; експрес-накладні повинні бути заповнені належним чином: із зазначенням кількості місць, фактичної ваги, оголошеної вартості, виду упаковки, повного опису відправлення, документів, які супроводжують відправлення (номер та дата видаткової накладної на поставку товарно-матеріальних цінностей, виписаної Постачальником), типу послуги (“Двері-Двері”, “Двері-Склад”, “Склад-Двері”, “Склад-Склад”), сторони, яка сплачує послуги, вартості доставки, підписи Експедитора та відправника; отримання поставлених Ресурсів на умовах СРТ – склад Експедитора та СРТ – склад Покупця з доставкою Експедитором виконується на підставі довіреності та інших документів, що оформлені відповідно до чинного законодавства та наділяють представника Покупця повноваженнями на отримання Ресурсів; датою поставки Ресурсів вважається дата відмітки уповноваженого представника Покупця про їх отримання, вказана в експрес-накладній (п.3.6.);
- поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з постачанням Ресурсів (п.4.1.);
- оплата за поставлені Ресурси проводиться протягом терміну, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту поставки Ресурсів і надання документів, зазначених в п.п.6.4.-1., 6.4.-2. Договору (п.5.2.);
- якщо Покупець є вантажоодержувачем, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку приймання Ресурсів оригінали таких документів: рахунок на оплату Ресурсів та / або видаткову накладну; транспортні та супроводжувальні документи (у тому числі товарно-транспортну накладну та накладну на поставлені Ресурси); пакувальні документи; сертифікат / паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником); сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках); 2 примірника акта приймання-передачі Ресурсів, оформленого зі сторони Постачальника (у випадку, якщо його надання до початку приймання Ресурсів обумовлено у специфікації); інші документи, вказані у специфікації (п.6.4.-1);
- постачальник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням цифрового підпису уповноваженої особи Постачальника і спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується для реєстрації податкових накладних) здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли у Постачальника, з дотриманням термінів, визначених чинним законодавством ( п.6.4.-2);
- передбачено право Покупця відмовитися від приймання поставлених Ресурсів до надання документів, зазначених в п.п.6.4.-1., 6.4.2. Договору (п.6.5.);
- сторони погодили, що у разі порушення терміну оплати Ресурсів більше, ніж на 30 календарних днів, Постачальник має право вимагати від Покупця виплати пені в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді (п.7.2.);
- все листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, що пов`язані з виконанням Договору або випливають з нього, сторони повинні направляти безпосередньо на адреси один одного, зазначені в Договорі (п.10.3.);
- договір він набуває чинності з моменту його підписання 16.12.2021, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (за наявності таких вимог) (п.10.4); Договір діє до 31.12.2023; закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за Договором (п.10.5.); всі зміни і доповнення до Договору є його невід`ємними частинами і дійсні лише у випадку, якщо вчинені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін (п.10.8.).
У специфікації №3 від 01.02.2022 до Договору (а.с.15, 109) сторони погодили: номенклатуру Ресурсів (автошина 265/60R18 114T Michelin X-Ice North 4 XL SUV Шип), їх кількість (4шт), ціну за одиницю (5750,00грн без ПДВ), загальну вартість (27600,00грн з ПДВ), яка включає транспортні витрати Постачальника; спосіб поставки (автомобільним транспортом); умови постачання (СРТ – склад “Нова Пошта” відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів “Інкотермс” в редакції 2020 року) (п.2); строк постачання (протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання специфікації) (п.3); строк оплати Ресурсів (10 календарних днів з моменту постачання) (п.4); вантажовідправника (Постачальник), вантажоодержувача (Покупець), пункт розвантаження (Товариство з обмеженою відповідальністю “Нова Пошта” у м.Покровську) (п.5); дату постачання (дата відмітки уповноваженого представника Покупця про отримання Ресурсів, зазначена в товарно-транспортній або видатковій накладній); право власності на Ресурси та ризик їх випадкового знищення / пошкодження переходять від Постачальника до Покупця з дати постачання (п.6).
У проєкті специфікації №4 (без зазначення дати) до Договору (а.с.16) визначено: номенклатуру Ресурсів (камера гумова 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25)); їх кількість (18шт), ціну за одиницю (1458,30грн без ПДВ), загальну вартість (31.499,28 грн з ПДВ), яка включає транспортні витрати Постачальника; спосіб поставки (автомобільним транспортом); умови постачання (СРТ – склад “САТ” відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів “Інкотермс” в редакції 2020 року) (п.2); строк постачання (протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання специфікації) (п.3); строк оплати Ресурсів (10 календарних днів з моменту постачання) (п.4); вантажовідправника (Постачальник), вантажоодержувача (Покупець), пункт розвантаження (Товариство з обмеженою відповідальністю “САТ” у м.Покровську) (п.5); дату поставки (дата відмітки уповноваженого представника Покупця про отримання Ресурсів, зазначена в товарно-транспортній або видатковій накладній); право власності на Ресурси та ризик їх випадкового знищення / пошкодження переходять від Постачальника до Покупця з дати постачання (п.6).
Зі скріншоту електронної скриньки представника Постачальника вбачається, що 04.02.2022 він надіслав для підпису примірник специфікації №4 до Договору на електронну адресу спеціаліста відділу поставок матеріалів комерційної дирекції Покупця (а.с.62).
Договір і специфікація №3 до нього підписані представниками та скріплені печатками обох сторін; проєкт специфікації №4 містить підпис представника та печатку Постачальника.
Постачальник стверджує, що взаємодія сторін Договору відбувалась таким чином: заявки на поставку Покупець направляв електронною поштою із зазначенням номенклатури та вимог до Ресурсів; менеджер Постачальника опрацьовував заявки та пропонував варіанти, після узгодження яких Постачальник електронною поштою надсилав Покупцю на підпис специфікацію до Договору; за погодженням Покупця Постачальник відвантажував Ресурси, а рахунки та видаткові накладні надсилав електронною поштою з подальшим обміном оригіналами первинної документації (а.с.106); переговори щодо замовлень та оплат здебільшого здійснювалися в телефонному режимі; специфікацію №4 недооформлено, оскільки залишився єдиний її примірник, збережений у листуванні (а.с.51, зворотній бік).
На виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю за видатковими накладними:
- №246 від 02.02.2022 – 4 автошини 265/60R18 114T Michelin X-Ice North 4 XL SUV Шип загальною вартістю 27600,00грн з ПДВ;
- №306 від 07.02.2022 – 18 камер гумових 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25) загальною вартістю 31499,28грн з ПДВ,
а Покупець отримав вказані Ресурси, про що свідчать підпис комірника Снігурської К.Н. та відтиск печатки Покупця в обох накладних (а.с.22). Видаткові накладні також містять підпис представника і відтиск печатки Постачальника, посилання на Договір і зазначення, що Постачальником є позивач, а Покупцем – відповідач, місце складання накладних – м.Маріуполь.
Факт поставки за специфікацією №3 до Договору Ресурсів, вказаних у видатковій накладній №246 від 02.02.2022, підтверджує експрес-накладна №20450511277348, оформлена 01.02.2022 о 09:16год Експедитором (ТОВ “Нова Пошта”), згідно з якою Постачальник у м.Бровари здав до перевезення Покупцю до м.Покровськ відправлення з описом “шини та диски, 4шт” оголошеною вартістю 27.600,00 грн (а.с.19). Зі скороченого трекінгу відправлення №20450511277348 (а.с.20) вбачається, що Покупець отримав відправлення, але інформація про дату отримання в трекінгу відсутня.
Факт поставки Ресурсів, передбачених проєктом специфікації №4 до Договору і вказаних у видатковій накладній №306 від 07.02.2022, підтверджує товарно-транспортна накладна №142000720, оформлена 07.02.2022 о 14:10год Експедитором (ТОВ “Транспортна компанія “САТ”), згідно з якою Постачальник за власний рахунок відправив з м.Ірпінь Покупцю на адресу: Донецька область, м.Красноармійськ (нині – Покровськ), вул.Шмідта, 202 габаритний вантаж: шини вагою 130кг; планова дата прибуття – 09.02.2022 (а.с.23).
Оскільки представник Покупця підписала видаткову накладну №306 від 07.02.2022 без зазначення дати отримання Ресурсів і відомості від Експедитора про рух Ресурсів у матеріалах справи відсутні, то врахувавши зміст товарно-транспортної накладної №142000720 від 07.02.2022, суд визнає, що прийняття Ресурсів Покупцем відбулось у планову дату їхньої доставки: 09.02.2022.
Постачальник виставив Покупцю рахунки №155 від 20.01.2022 та №208 від 28.01.2022 на оплату кожної партії Ресурсів (а.с.17-18).
На виконання вимог п.6.4.-2. Договору та приписів Податкового кодексу (далі – ПК) України Постачальник зареєстрував в ЄРПН податкові накладні, в яких зазначив отримувачем (покупцем) Приватне акціонерне товариство “Метінвест ПокровськВугілля” (податковий номер платника податку 01236070):
- №34 від 02.02.2022 на поставку автошин 265/60 R18 114T Michelin X-Ice North 4 ХL SUV (шип) у кількості 4шт на суму 27600,00грн, у т.ч. ПДВ 4600,00грн (а.с.24);
- №83 від 07.02.2022 на поставку камер гумових 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25) у кількості 18шт на суму 31499,28грн, у т.ч. ПДВ 5249,88грн; накладна містить відмітку “Документ доставлено контрагенту” (а.с.25).
Квитанціями №9038118734 від 22.02.2022 та №9312271264 від 02.08.2023 про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН Державна податкова служба України підтвердила прийняття податкових накладних №34 від 02.02.2022 та №83 від 07.02.2022 (а.с.26, 66-67).
Представник позивача звернувся до Приватного акціонерного товариства “Метінвест ПокровськВугілля” із адвокатським запитом вих.№02-09/2024 від 02.09.2024 (а.с.64, 125) щодо надання документально підтвердженої інформації – зокрема, про повноваження (довіреність) особи, яка від імені Покупця отримала 18шт камер гумових за видатковою накладною №306 від 07.02.2022 (специфікація №4 до Договору). Адвокатський запит надіслано на електронну пошту відповідача 02.09.2024 (а.с.63), відповідач не заперечив приналежність йому цієї електронної адреси та факт отримання адвокатського запиту, але дотепер він залишається без відповіді.
12.11.2025 здійснено державну реєстрацію припинення на підставі рішення щодо реорганізації Приватного акціонерного товариства “Метінвест ПокровськВугілля” (а.с.148) та запис про державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест ПокровськВугілля”, яке є правонаступником Приватного акціонерного товариства “Метінвест ПокровськВугілля” (а.с.149). Тобто відбулась реорганізація товариства-відповідача у справі №905/245/25 шляхом перетворення, про що суд вказав в ухвалі від 27.03.2026, замінивши відповідача у справі №905/245/25 (Покупця) його правонаступником – Товариством з обмеженою відповідальністю “Метінвест ПокровськВугілля” (а.с.151).
За приписом ч.2 ст.52 ГПК України для Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест ПокровськВугілля” усі дії, вчинені в судовому процесі до його вступу у справу, обов`язкові так само, як вони були обов`язкові для Покупця, якого правонаступник замінив.
Отже, як стверджує позивач, прострочення Покупця триває з 15.02.2022 і з 22.02.2022 відповідно, поставлені Ресурси загальною вартістю 59.099,28 грн залишаються неоплаченими.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом. Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати поставленого товару, позивач нарахував відповідача 3% річних та інфляційних втрат.
У свою чергу, відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність факту поставки спірного товару та виконання позивачем умов договору, відсутність належних і допустимих доказів передачі товару, дефектність первинних документів, непідписання специфікації №4, неналежність електронного листування як доказу, а також на те, що позивач звернувся до суду лише через три роки після виникнення спірних правовідносин. Крім того, відповідач зазначав, що на момент звернення позивача до суду останній був зареєстрований на тимчасово окупованій території, не змінив податкової адреси відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а тому стягнення на його користь грошових коштів є неможливим.
Позивач в письмових поясненнях зазначав, що оригінали первинних документів були втрачені внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, оскільки він здійснював господарську діяльність у м.Маріуполі. Також позивач вказував, що відповідач відмовився повторно підписувати договір і специфікації, погодившись лише на підписання дублікатів видаткових накладних, та не реагував на звернення щодо відновлення документації.
Суд першої інстанції в ході розгляду справи встановив, що місцезнаходженням позивача як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент розгляду справи було м.Маріуполь Донецької області, яке у період з 24.02.2022 по 20.05.2022 перебувало у зоні активних бойових дій, а з 21.05.2022 є тимчасово окупованою територією України. З огляду на це місцевий господарський суд дійшов висновку, що обстріли та подальша окупація міста з високим ступенем вірогідності могли спричинити втрату позивачем оригіналів первинних документів.
Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля” 59.099,28 грн боргу за поставлені 02.02.2022 та 09.02.2022 Ресурси є належним чином доведеною, правомірною, обґрунтованою та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню. Суд також дійшов висновку, що між сторонами цього спору вочевидь склалася інша, більш спрощена, практика ділових відносин, ніж передбачав Договір, однак це не свідчить ані про порушення основних умов Договору, ані про недоведеність факту поставки. У рішенні суд зазначив, що Покупець не надав належних і допустимих доказів на підтвердження фактів блокування власних облікових записів та втрати доступу до електронного листування, про які він стверджував, заперечуючи проти позову. Також суд врахував, що представник Покупця не відмовилась отримати Ресурси відповідно до п.6.5. Договору та під час отримання не навела зауважень щодо якості / походження Ресурсів чи відсутності необхідних документів, іншого неналежного виконання Постачальником своїх зобов`язань за Договором. Суд зазначив, що під час розгляду справи відповідач не спростовував факт отримання Ресурсів, а лише намагався вказати на недоліки наданих доказів і, хоча первинна документація має дефекти, дійшов висновку, що сукупність наявних у справі доказів із застосуванням стандарту доказування "вірогідність доказів" підтверджує факт поставки товару та свідчить про обґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ "АзовТракСервіс" про стягнення з ТОВ "Метінвест ПокровськВугілля" заборгованості за поставлений товар у розмірі 59.099,28 грн, а також нарахованих у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання пені, 3 % річних та інфляційних втрат, що виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №390КР від 16.12.2021.
З огляду на доводи апеляційної скарги, у межах апеляційного перегляду підлягають перевірці правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин щодо поставки товару та виникнення у відповідача обов`язку з його оплати, належність і достатність доказів, покладених в основу оскаржуваного рішення, а також правильність застосування положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до спірних правовідносин, зокрема щодо впливу незміненої податкової адреси позивача на можливість судового захисту його права вимоги про стягнення заборгованості.
Так, за змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Приписами частин першої, другої статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).
За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За приписами ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару (ч.1 ст. 688 ЦК України).
Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. (ст. 689 ЦК України).
Якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов`язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Продавець зобов`язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем (одержувачем), або розпорядитися ним в розумний строк. Якщо продавець у цей строк не розпорядиться товаром, покупець має право реалізувати товар або повернути його продавцеві (ч.1-2 ст. 690 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Як вбачається зі скріншоту електронної скриньки представника Постачальника, 04.02.2022 він надіслав для підпису примірник специфікації №4 до Договору на електронну адресу спеціаліста відділу поставок матеріалів комерційної дирекції Покупця (а.с.62).
Матеріалами справи підтверджується, що Договір і специфікація №3 до нього підписані представниками та скріплені печатками обох сторін; проєкт специфікації №4 містить підпис представника та печатку Постачальника.
Постачальник стверджує, що взаємодія сторін Договору відбувалась таким чином: заявки на поставку Покупець направляв електронною поштою із зазначенням номенклатури та вимог до Ресурсів; менеджер Постачальника опрацьовував заявки та пропонував варіанти, після узгодження яких Постачальник електронною поштою надсилав Покупцю на підпис специфікацію до Договору; за погодженням Покупця Постачальник відвантажував Ресурси, а рахунки та видаткові накладні надсилав електронною поштою з подальшим обміном оригіналами первинної документації (а.с.106); переговори щодо замовлень та оплат здебільшого здійснювалися в телефонному режимі; специфікацію №4 недооформлено, оскільки залишився єдиний її примірник, збережений у листуванні (а.с.51, зворотній бік).
Разом з тим на виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю за видатковими накладними:
- №246 від 02.02.2022 – 4 автошини 265/60R18 114T Michelin X-Ice North 4 XL SUV Шип загальною вартістю 27600,00грн з ПДВ;
- №306 від 07.02.2022 – 18 камер гумових 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25) загальною вартістю 31499,28грн з ПДВ, а Покупець отримав вказані Ресурси, про що свідчать підпис комірника ОСОБА_1 та відтиск печатки Покупця в обох накладних (а.с.22). Видаткові накладні також містять підпис представника і відтиск печатки Постачальника, посилання на Договір і зазначення, що Постачальником є позивач, а Покупцем – відповідач, місце складання накладних – м.Маріуполь.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що факт поставки за специфікацією №3 до Договору Ресурсів, вказаних у видатковій накладній №246 від 02.02.2022, підтверджує експрес-накладна №20450511277348, оформлена 01.02.2022 о 09:16 год Експедитором (ТОВ “Нова Пошта”), згідно з якою Постачальник у м.Бровари здав до перевезення Покупцю до м.Покровськ відправлення з описом “шини та диски, 4шт” оголошеною вартістю 27600,00грн (а.с.19). Зі скороченого трекінгу відправлення №20450511277348 (а.с.20) вбачається, що Покупець отримав відправлення, але інформація про дату отримання в трекінгу відсутня.
Згідно з поданими доказами факт поставки Ресурсів, передбачених проєктом специфікації №4 до Договору і вказаних у видатковій накладній №306 від 07.02.2022, підтверджує товарно-транспортна накладна №142000720, оформлена 07.02.2022 о 14:10 год Експедитором (ТОВ “Транспортна компанія “САТ”), згідно з якою Постачальник за власний рахунок відправив з м.Ірпінь Покупцю на адресу: Донецька область, м.Красноармійськ (нині – Покровськ), вул.Шмідта, 202 габаритний вантаж: шини вагою 130кг; планова дата прибуття – 09.02.2022 (а.с.23).
Водночас представник Покупця підписала видаткову накладну №306 від 07.02.2022 без зазначення дати отримання Ресурсів і відомості від Експедитора про рух Ресурсів у матеріалах справи відсутні, то врахувавши зміст товарно-транспортної накладної №142000720 від 07.02.2022, суд визнає, що прийняття Ресурсів Покупцем відбулось у планову дату їхньої доставки: 09.02.2022.
На експрес-накладній та товарно-транспортній накладній відсутні підписи відповідальних осіб і печатки Постачальника, Покупця та Експедиторів. Позивач пояснює це втратою оригіналів документів у м.Маріуполі (а.с.51-52, 150).
З огляду на встановлений факт доставки, Постачальник виставив Покупцю рахунки №155 від 20.01.2022 та №208 від 28.01.2022 на оплату кожної партії Ресурсів (а.с.17-18).
На виконання вимог п.6.4.-2. Договору та приписів Податкового кодексу (далі – ПК) України Постачальник зареєстрував в ЄРПН податкові накладні, в яких зазначив отримувачем (покупцем) Приватне акціонерне товариство “Метінвест ПокровськВугілля” (податковий номер платника податку 01236070):
- №34 від 02.02.2022 на поставку автошин 265/60 R18 114T Michelin X-Ice North 4 ХL SUV (шип) у кількості 4шт на суму 27600,00грн, у т.ч. ПДВ 4600,00грн (а.с.24);
- №83 від 07.02.2022 на поставку камер гумових 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25) у кількості 18шт на суму 31499,28грн, у т.ч. ПДВ 5249,88грн; накладна містить відмітку “Документ доставлено контрагенту” (а.с.25).
Квитанціями №9038118734 від 22.02.2022 та №9312271264 від 02.08.2023 про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН Державна податкова служба України підтвердила прийняття податкових накладних №34 від 02.02.2022 та №83 від 07.02.2022 (а.с.26, 66-67).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично визнає існування договірних правовідносин між сторонами, не заперечує отримання товару, але при цьому намагається уникнути виконання свого грошового зобов`язання щодо його оплати.
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач вжив усіх передбачених договором заходів для належної поставки товару.
За змістом підп.“б” п.187.1. ст.187 ПК України (тут і далі – в редакції, що діяла у період спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, – зокрема, дата відвантаження товарів.
За приписами ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін (абз.1 п.201.1.); податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок як попередня оплата (абз.1 п.201.7.).
Згідно з п.201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання платник податку – продавець товарів зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, є для покупця таких товарів підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; податкова накладна та / або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, є для покупця таких товарів достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження; підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та / або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня; датою та часом надання податкової накладної та / або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
У разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17.
Тобто суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкові накладні разом з іншими доказами мають сукупний доказовий ефект.
Таким чином, невиконання відповідачем дій щодо належного приймання товару у погодженому порядку не може слугувати підставою для звільнення його від зобов`язання оплатити поставлений товар.
Щодо строків виконання зобов`язань з оплати товару, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.5.2. Договору поставки оплата буде проводитись протягом терміну, зазначеного в Специфікації, який обчислюється з моменту поставки товару і надання документів, зазначених в п.п.6.4.1- 6.4.2 цього Договору. Згідно з п.4 Специфікації № 3 строк оплати поставлених ресурсів: 10 календарних днів з моменту поставки ресурсів.
Видаткова накладна - це первинний документ постачальника, який підтверджує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій - від постачальника покупцеві.
Видаткова накладна №246 від 02.02.2022 свідчить про передачу товару покупцю 02.02.2022. Відповідно, з урахуванням положень п.5 ст.254 ЦК України, останній день оплати припадає на 14.02.2022. Аналогічні умови щодо строку оплати містить й Специфікація №4. Відповідно, останній день оплати припадає на 17.02.2022.
Фактична несплата вартості поставленої продукції в зазначений строк є порушенням зобов`язання відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України.
Таким чином, з 09.02.2022 у відповідача виникла прострочена заборгованість у розмірі 59.099,28 грн. Наявність цієї заборгованості, а також належні й допустимі докази поставки товару та відсутність зустрічних доказів з боку відповідача, підтверджують обґрунтованість і правомірність рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення основної заборгованості за договором.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 59.099,28 грн.
Аргументи апелянта щодо того, що суд першої інстанції не врахував відсутність підписаного представником відповідача документа про прийняття товару, не відповідають фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції встановив, що акт приймання товару у передбаченій договором формі дійсно відсутній, однак надав належну правову оцінку цьому факту в контексті всієї зібраної доказової бази. Відсутність акту не була розцінена як достатня підстава для заперечення факту поставки, оскільки така обставина не була спричинена діями позивача, який, згідно з договором, виконав свої зобов`язання щодо доставки товару на склад покупця.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що фактичні обставини поставки підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема листуванням сторін, яке відповідач сам не спростовував. Такий підхід відповідає принципу вільної оцінки доказів і критеріям переваги вірогідності, визначеним у ст.79 ГПК України. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлення факту поставки товару та наявності у відповідача обов`язку його оплатити.
В той же час, колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про ненадання позивачем документів на виконання п.6.4.-1 Договору (оригіналів рахунків на оплату, сертифікатів/паспортів якості) як підставу для звільнення відповідача від оплати отриманих Ресурсів. Пунктом 6.5. Договору сторони прямо передбачили право Покупця відмовитися від приймання поставлених Ресурсів до надання йому документів, зазначених у п.п.6.4.-1., 6.4.-2. Договору. Матеріалами справи підтверджено, що представник Покупця не скористалася цим правом, прийняла Ресурси за видатковими накладними №246 від 02.02.2022 та №306 від 07.02.2022, підписавши їх без зауважень щодо комплектності супровідної документації, якості чи походження товару. За таких обставин Покупець, реалізувавши своє право на прийняття товару без заперечень, не може в подальшому посилатися на неповноту документів, наданих Постачальником до чи під час поставки, як на підставу невиконання свого зустрічного грошового зобов`язання.
Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість стягнення заборгованості на користь позивача з підстав незміни ним податкової адреси з тимчасово окупованої території (ч.2 ст.13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"), то колегія суддів відхиляє цей довід з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджено, що договір №390КР укладено 16.12.2021, поставка Ресурсів здійснена 02.02.2022 та 09.02.2022, а строк оплати за умовами Договору і специфікацій настав 14.02.2022 та 17.02.2022 відповідно - тобто грошове зобов`язання відповідача виникло та набуло ознак прострочення до 24.02.2022 (початку активної фази збройної агресії) і задовго до внесення м.Маріуполя до переліку тимчасово окупованих територій (з 21.05.2022).
Правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.11.2025 у справі №911/3091/23 та від 01.04.2026 у справі №904/6645/23, на які посилається апелянт, ухвалені за інших фактичних обставин: у зазначених справах право вимоги позивачів (повернення передоплати/сплачених авансових платежів) виникло вже після початку тимчасової окупації відповідної території, а самі господарські операції з переміщення товару або коштів мали здійснюватися в умовах уже наявної окупації. У даній же справі виконання Постачальником своїх зобов`язань і виникнення грошового зобов`язання Покупця з оплати є завершеним юридичним фактом, який передував окупації, а стягнення заборгованості в судовому порядку не є "здійсненням господарської діяльності" в розумінні ч.2 ст.13 Закону, а є формою судового захисту вже існуючого майнового права, яке виникло правомірно і поза межами дії обмежень, встановлених вказаним Законом.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 26.03.2024 у справі №913/768/21, відповідно до якої чинне законодавство не містить заборони на здійснення судового захисту юридичною особою лише з підстави реєстрації її місцезнаходження на тимчасово окупованій території, а положення ч.2 ст.13 Закону не можуть тлумачитися розширено та не передбачають ані припинення цивільної правоздатності такої особи, ані позбавлення її права вимагати оплату за поставлений товар, ані обмеження права на звернення до суду за захистом порушеного права. Хоча вказана постанова ухвалена за інших фактичних обставин (щодо права на отримання правничої допомоги), викладений у ній принцип має загальний характер і підлягає врахуванню при вирішенні цього спору.
За таких обставин сам факт реєстрації позивача на тимчасово окупованій території та незміна ним податкової адреси не є підставою для відмови у захисті права вимоги, яке виникло та набуло ознак порушення до окупації відповідної території.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність ознак недобросовісності та зловживання правом з боку позивача. Звернення до суду в межах позовної давності саме по собі не свідчить про недобросовісність поведінки; матеріалами справи підтверджено вжиття позивачем заходів для досудового врегулювання спору (адвокатський запит вих.№02-09/2024 від 02.09.2024), який відповідач залишив без відповіді, а тривалість позовної давності не є доказом штучного створення позивачем собі можливості отримати кошти, на які він не має права.
Обмеження, встановлені ч.3, 6 ст.13 Закону щодо порядку здійснення банківських операцій, регулюють механізм розрахунків і не є підставою для звільнення боржника від виконання грошового зобов`язання чи для відмови у судовому захисті порушеного права; питання порядку виконання судового рішення підлягає вирішенню на стадії його примусового виконання.
Таким чином, колегія суддів надала оцінку всім доводам апеляційної скарги ТОВ “Метінвест ПокровськВугілля”, наведеним в обґрунтування незгоди з рішенням суду першої інстанції, проте жоден із них не спростовує правильності встановлених місцевим господарським судом обставин справи та не свідчить про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог
Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про їх часткове задоволення. Здійснивши перевірку розрахунку, суд обґрунтовано встановив, що розрахунок 3% річних, поданий позивачем, не є арифметично правильним (зокрема, через неврахування кількості днів у 2024 році, бо нарахування має містити значення “366“, а не “365“ днів у році), та самостійно визначив належну суму 3% річних за період прострочення Покупця, який триває з 15.02.2022- за видатковою накладною №246 від 02.02.2022 і з 22.02.2022- за видатковою накладною №306 від 07.02.2022) в загальній сумі 4.893,30 грн.
Аналогічно, здійснивши розрахунки інфляційних втрат відповідно до правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано визначив їх розмір у сумі 22877,23 грн, виходячи з індексів інфляції виключно за повні місяці прострочення. Висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими та відповідають нормам матеріального права.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Донецької області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Метінвест ПокровськВугілля” залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 27.03.2026 у справі №905/245/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 03.07.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков 

Суддя О.В. Стойка