ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1250/26 Справа № 175/21957/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його адвоката Щербини Є.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника Щербини Є.М. на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір 665,60 грн.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Щербина Є.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та оскаржив його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції не виконав вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ретельно не перевірив усі обставини справи, а викладені у постанові висновки не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Щербини Є.М., викладені у письмових поясненнях, та помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, хоча мав можливість пройти відповідний медичний огляд. Вказує, що з відеозаписів з бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме в медичному закладі. Зазначає, що власноручний запис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що пояснення він надасть у суді, не свідчить про роз`яснення йому права на проходження огляду в медичному закладі. Зазначає, що працівниками поліції не було залучено свідків, які могли б підтвердити наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи акта огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що відповідно до Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану алкогольного сп`яніння. Також вказує, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не отримував та не був з ним ознайомлений. Зазначає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд має проводитися в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. Посилається на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» і вказує, що суд не має права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становить порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. Вважає, що допущені порушення свідчать про недотримання гарантій прав людини, закріплених у національних та міжнародних нормативних актах, а також суперечать положенням Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Зазначає, що докази, одержані з порушенням конституційних прав і свобод людини, встановленого законом порядку, засобів та джерел отримання фактичних даних, є неналежними доказами, а порушення з боку працівників поліції при складанні протоколу та веденні відеозйомки судом першої інстанції були прийняті як належні докази. Вказує на необхідність застосування принципу презумпції невинуватості та положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки переконливих і допустимих доказів його вини до протоколу не надано, а постанова суду від 11 березня 2026 року прийнята з порушенням засад розумності та справедливості, а також норм матеріального і процесуального права. Просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя районного суду, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки залишив поза увагою обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та безпосередньо впливають на висновок щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само якщо особа відмовилась на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд для встановлення стану сп`яніння, відеозапис та рапорт працівника поліції. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника в частині порушення працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
Так, із дослідженого апеляційним судом відеозапису встановлено, що після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції не запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, не роз`яснили право на проходження такого огляду та не вчинили передбачених законом дій, спрямованих на забезпечення його проведення.
Таким чином, працівниками поліції не було дотримано процедури, передбаченої частинами другою та третьою статті 266 КУпАП, оскільки після відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу їй не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
За таких обставин висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду саме у встановленому законом порядку не знайшов свого підтвердження, оскільки обов`язковий етап процедури огляду працівниками поліції фактично проведений не був.
Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не є суттєвими та не впливають на остаточний висновок апеляційного суду.
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.
За сукупністю наведених обставин апеляційний суд доходить висновку, що хоча наявні у справі докази не підтверджують дотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому не можуть бути достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Щербини Є.М. задовольнити.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 , скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя