Суддя ОСОБА_1 
Справа № 644/1041/26 
Провадження № 1-кп/644/583/26 
15.06.2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному проваджені за № 12026221180000036 від 08.01.2026 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тула російської федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 29.05.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 26.02.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.307, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02.02.3018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; 22.01.2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 17.05.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
УСТАНОВИВ:

07 січня 2026 року, приблизно 15:00 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на вулиці біля магазину, який розташований за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 144, де побачив у користуванні раніше не знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон Xiaomi Redmi А5 4/128GB, Midnight Black, в який було вставлена картка пам`яті Kingston Canvas Go Plus Micro SDCG4 256GB, в результаті чого у ОСОБА_4 виник раптовий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману.
В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, цього ж дня, приблизно о 15:03 год. діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, звернувся до ОСОБА_6 з проханням надати йому вказаний мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь усвідомлюючи, що повертати майно він не буде. ОСОБА_6 будучи введений в оману, не здогадуючись, що ОСОБА_4 не має наміру у подальшому повертати належний йому мобільний телефон, добровільно передав останньому свій мобільний телефон ТМ «Xiaomi Redmi А5» 4/128GB, Midnight Black, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 3712 грн., в який була вставлена картка пам`яті Kingston Canvas Go Plus Micro SDCG4 256GB, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1701 грн.
Після чого, ОСОБА_4 , отримавши вказаний мобільний телефон, під приводом здійснення телефонного дзвінка, скориставшись тим, що ОСОБА_6 зайшов до магазину, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись мобільним телефоном та карткою пам`яті на власний розсуд, шляхом обернення на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5413 грн.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав в повному обсязі, все викладене в обвинувальному акті підтвердив, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і про обставини вчинення інкримінованого йому злочину пояснив так, як це викладено в цьому вироку, крім того зазначив, 07.01.2026 року ходив по проспекту Олександрівському у м.Харкові з метою заробити на продукти харчування, стояв біля магазину, коли у цей час підійшов чоловік, попросив подивитись за собаками поки він буде робити покупки, на що він попросив мобільний телефон подзвонити, потім пішов з мобільним телефоном до ломбарду, де його здав та отримав 1900 грн., які витратив на продукти харчування. Просив врахувати наявність ряду захворювань таких як туберкульоз та ВІЧ, перебування у полоні, тривалий та тяжкий шлях повернення до України, що також відобразилось на стані здоров`я. Вказав про намір відшкодувати шкоду потерпілому, однак з часу подій не мав можливості його побачити. Щиро покаявся, просив не позбавляти його свободи, враховуючи стан здоров`я, просив залишити його помирати на свободі.
Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України без його участі, цивільний позов не заявлений.
Враховуючи, що ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, останній раз вироком 22.01.2020 року Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 17.05.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання, неодруженого, не працевлаштованого, осіб на утриманні немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання по справі є щире каяття обвинуваченого, який визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, щиро жалкував про вчинене, негативно оцінював вчинені ним злочин, продемонстрував готовність понести заслужене покарання, дав правдиві показання, переконував у своїх намірах відшкодувати потерпілому завдану шкоду.
Обставини, що обтяжують покарання, в обвинувальному акті не зазначені та судом не встановлені.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст.50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України судом не встановлено.
Запобіжний захід, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст.ст.96-1,96-2 КК України відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений. 
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст.122,124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки № СЕ-19/121-26/1011-ТВ від 15.01.2026 про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 2674,20 грн, які повинні бути стягнуті на користь держави.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп.
Речові докази: CD-R диск об`ємом 700 МВ, на якому міститься відеозапис з назвою КОUU6764, долучений до матеріалів кримінального провадження, два відео з назвами «Харьков ЛО-345_06_20260108_16.37.52-17.40.55Сuted» тривалістю 02:26, розміром 28260 КБ, та «Харьков ЛO-345_06_20260108_17.40.55- 18.43.52Сuted» тривалістю 14:31, розміром НОМЕР_1 , перекопійовані на CD-R диск об`ємом 700 МВ, долучені до матеріалів кримінального провадження, - зберігати у матеріалах кримінального поводження № 12026221180000036 від 08.01.2026 року, за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: