Справа № 420/32888/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці, в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 19.09.2025 р. №156-дс “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарної справи, утвореної наказом Одеської митниці від 14.08.2025 № 122-дс, під час проведення дисциплінарного провадження не надано належної оцінки усім обставинам, не доведено наявність в її діях як головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці складу дисциплінарного проступку, не враховано пояснення, що в сукупності зумовило прийняття незаконного рішення про застосування відносно неї дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, яке є протиправним та незаконним, а тому підлягає скасуванню.
Позивач вказує, що наказом не встановлено, які саме діяння (бездіяльність) не відповідають положенням Конституції України та законам України, які саме завдання і функції, які були на неї покладені не були виконанні та які діяння (бездіяльність) до цього призвели. Наказом не доведено порушення нею посадових обов`язків, а також не доведено наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Наказом не встановлено, які саме рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України не були виконані нею.
Позивач зазначає, що єдиною правовою вимогою до неї, як посадової особи Відділу провадження у справах про порушення митних правил в частині відшкодування витрат понесеним митним органом є вчасне направлення запитів до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, а також приєднання довідок до матеріалів справи під час направлення до уповноваженого органу для прийняття відповідного рішення. Таким чином, висновок Комісії про порушення мною вимог ст. 520 МК України не відповідає дійсності та фактично суперечить, встановленим самою ж Комісією обставинам справ. Також, враховуючи закріплене законодавством право представника митного органу заявляти усні клопотання та відсутність вимоги щодо їх обов`язкового подання у письмовій формі, будь-які твердження про нібито порушення нею положень ст. 501 МК України є безпідставними.
Також, відповідно до п. 36 Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та інших законів України щодо деяких питань адміністративної відповідальності за порушення митних правил, уточнення порядку виконання окремих митних процедур та усунення термінологічних неузгодженостей» від 25.03.2025 № 4323-ІХ доповнено МК України статтею 5221 (які вступили в силу лише 4 липня 2025 року), положеннями якої, серед іншого, передбачено, що подання про притягнення до відповідальності особи, яка вчинила порушення митних правил, має містити розрахунок понесених митним органом витрат під час провадження у справі. Вказані зміни додатково підтверджують той факт, що на момент направлення досліджуваних матеріалів справ про порушення митних правил до суду не існувало норми, яка б врегульовувала якийсь особливий порядок доведення інформації про витрати митного органу до Суду.
На думку позивача, під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил №0257/50000/24 нею виконано посадові обов`язки в повному обсязі, в частині відшкодування витрат, шляхом долучення довідки про витрати за формою, встановленої Додатком до Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731, до матеріалів справи та виконано вимоги Розділу ІІ Порядку (вказана інформація підтверджуються безпосередньо Комісією та сформованими матеріали справи, що направлені до Малиновського районного суду м. Одеси).
Крім іншого, позивач зазначає, що дисциплінарне провадження порушено на підставі завідомо незаконної Доповідної записки, тому й саме дисциплінарне провадження, що порушене наказом Одеської митниці віл 14.08.2025 № 122 дс, на підставі вказаної Доповідної записки, є протиправним. Притягнення її до дисциплінарної відповідальності в частині справи про порушення митних правил №0257/50000/24 є не можливим згідно з ч.3 ст. 65 Закону України «Про державну службу». Також, позивача було ознайомлено з матеріалами дисциплінарної справи тільки після винесення вже відповідного Наказу – 23.09.2025, а тому вона не могла скористатися своїм законним правом на внесення зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи, у в`язку з тим, що позивач навіть не знала до якого висновку дійшла Комісія. Подання дисциплінарної комісії не відповідає вимогам п. 34 Порядку №1039, у мотивувальній частині Подання відсутні: - факти, що підтверджують вчинення держаним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; - обставини, що призвели до вчинення держаним службовцем дисциплінарного проступку; - ступінь вини державного службовця. Наказом не встановлено на належному рівні наявність в моїх діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку. Суб`єктом призначення при виданні оскаржуваного наказу було повністю проігноровані надані письмові пояснення від 15.09.2025, які були надані на ім`я начальника Одеської митниці. 
Ухвалою суду від 06.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження – відмовлено.
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити.
Представник відповідача у відзиві вказує, що згідно зібраних матеріалів під час здійснення дисциплінарного провадження, комісія вбачала в діях В ОСОБА_1 , неналежне виконання обов`язків, яке виразилось у неповноті виконання вимог положень статтями 501, 520 Митного кодексу України, ч.3 ст. 541 Митного кодексу України та Порядка обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженим Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 , а саме несвоєчасне реагування на недоліки при складанні, підтриманні протоколу про митні порушення та виконанні рішення у справі № 521/7325/24 в частині не заявлення відповідних клопотань про стягнення митних витрат до розгляду справи, під час, після розгляду справи або оскарження рішення суду (а лише після набрання ним чинності через наголошення про таку необхідність на нараді), що виразилось в недоотриманні відповідного відшкодування митних витрат за зберігання тимчасово вилученого товару на відповідному митному складі в розмірі 248 гривень на теперішній час. Комісією з розгляду дисциплінарної справи дійшла висновку, що посадова особа відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці ОСОБА_1 порушила вимоги статей 501, 520 Митного кодексу України, ч.3 ст. 541 Митного кодексу України та Порядка обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженим Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731.
Представник відповідача стверджує, що позивачем невірно трактуються положення частини 3 статті 65 Закону України «Про державну службу» щодо строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. У цій справі учинені позивачем порушення (неналежне виконання обов`язків) фактично є триваючим правопорушенням, оскільки неналежне виконання обов`язків тривало протягом його перебування на посаді головного державного інспектора.
Одеська митниця вважає, що під час здійснення дисциплінарного провадження та видання оскаржуваного наказу діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача.
Позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи Одеської митниці є безпідставними. Враховуючи відсутність від Відповідача обґрунтованих доказів законності спірного Наказу та спростування наданих доводів і обставин, позивач вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Представником відповідача надано заперечення, в яких вказано, що у поданні дисциплінарної комісії чітко визначено склад дисциплінарного проступку ОСОБА_1 . Відповідно до статей 64, 65, 66 Закону України «Про державну службу» за неналежне виконання вимог статей 501, 520 та 541 Митного кодексу України, дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарної справи, з урахуванням обставин, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність, передбачених частиною 2 статті 67 Закону України «Про державну службу» в частині попередньої бездоганної поведінки (позитивної характеристики), відсутності дисциплінарних стягнень, вжитттю всіх можливих заходів щодо повернення понесених витрат митниці, до головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці Олени Тисячної було застосовано дисциплінарне стягнення у виді оголошення зауваження.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 обіймає посаду головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці.
Наказом Одеської митниці №221 від 01.04.2025р. “Про призначення та проведення тематичної перевірки” призначено тематичну перевірку щодо дотримання посадовими особами структурних підрозділів Одеської митниці вимог статтей 519-520 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012р. №731 “Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування” за період з 01.09.2024р. по 19.03.2025р., причини та наслідки яких можуть свідчити про можливе порушення вимог законодавства України, нормативно-правових актів, розпорядчих документів Держмитслужби та Одеської митниці під час виконання своїх посадових обов`язків, визначених Положеннями про структурні підрозділи, посадовими інструкціями та контрактами про проходження державної служби.
Актом про результати тематичної перевірки, проведеної на підставі наказу Одеської митниці від 01.04.2025р. №221, встановлено наступне: 
« 2. Справа № 0257/50000/24 від 29.02.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 484 Митного кодексу України: провадження здійснено головним державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил управлінця боротьби з порушеннями митних правил ОСОБА_1 .
Тимчасово вилучений товар (тютюн і замінник) поміщено 01.03.2024 до митного складу «Склад № 3» (м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21а). Надалі 15.07.2025 Державною виконавчою службою України передано до ТОВ «ПЕРША ПРАВНИЧА ЛІГА".
Запит про надання довідки про витрати митного органу в справі про порушення митних правил управлінням боротьби з порушеннями митних правил було направлено до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку 15.04.2024 (від 15.04.2024 № 20-06/20-06/15968). ...Вказана вище справа про порушення митних правил буде направлена для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси не пізніше, ніж 07 травня 2024....
Згідно довідки у справі про порушення митних правил № 0257/50000/24 від 29.02.2024 відповідно до статті 519 Митного кодексу України витрати складаються з витрат на зберігання майна та становлять суму 249,38 грн. Комісією встановлено, що довідка про витрати митного органу у зазначеній справі про порушення митних правил подавалась разом з матеріалами на розгляд Малиновського районного суду M. Одеси для здійснення відшкодування понесених витрат митниці, але у постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2024 відсутні вимоги щодо стягнення витрат митного органу. Рішенням суду особу визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 Митного кодексу України. Адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу № 0257/50000/24 від 29.02.2024.
14.04.2025, тобто після винесення рішення по Протоколу 3-П наради керівного складу Одеської митниці від 19.03.2025, де було наголошено про вказаний недолік, та після розпочатої даної перевірки представником Одеської митниці було направлено клопотання до Малиновського районного суду щодо вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів.
15.07.2025 товар Державною виконавчою службою України передано до ТОВ «ПЕРША ПРАВНИЧА ЛІГА".
На теперішній час витрати на зберігання товару по вищевказаному протоколу ПМП не стягувалися. Сума яка підлягає поверненню 249,38 гривен.»
« … за результатом проведення тематичної перевірки комісією встановлено випадки невиконання вимог статей 501, 520 та 541 Кодексу посадовими особами відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил, а саме:
… 
2. Головним державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил № 0257/50000/24 від 29.02.2024.
…. За результатом проведення тематичної перевірки Комісія встановила порушення вимог ст. 501, 519, 520 та 541 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 «Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування» та наказу Одеської митниці «Про обмін інформацією» від 30.07.2024 № 490.
… Олени Тисячної, головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці внаслідок недотримання встановлених законодавством вимог вчинила дії які призвели до не належного виконання митного законодавства, що свідчить про неналежне виконання ст. 501, 519, 520 та 541 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 «Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування», що у свою чергу призвело до порушення вимог пунктів 6, 7, 8, частини першої статті 8 Закону № 889-VIII».
Актом про результати тематичної перевірки, проведеної на підставі наказу Одеської митниці від 01.04.2025р. №221 запропоновано, зокрема, з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку доцільно порушити дисциплінарне провадження стосовно наступних посадових осіб Одеської митниці - Олени Тисячної, головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці.
04.08.2025 року начальником відділу внутрішнього контролю подано на ім`я в.о. начальника Одеської митниці подано доповідну записку, якою, з посилання на акт про результати тематичної перевірки від 01.04.2025р. №221, запропоновано, зокрема, порушити дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил ОСОБА_1 з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинення нею дисциплінарного проступку.
Наказом Одеської митниці №122-дс від 14.08.2025 р. порушено дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил ОСОБА_2 .
21.08.2025 року ОСОБА_1 надано письмові пояснення Голові дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи та начальнику Одеської митниці, відповідно до яких позивач не погоджується з обставинами, що ставляться в провину та просить закрити дисциплінарне провадження.
08.09.2025 року ОСОБА_1 надано додаткові письмові пояснення Голові дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи та начальнику Одеської митниці, відповідно до яких позивач не погоджується з обставинами, що ставляться в провину.
12.09.2025 року дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці подано на ім`я начальника Одеської області подання, яким запропоновано відповідно до статей 64, 65, 66 Закону України «Про державну службу» за неналежне виконання вимог статей 501, 520 та 541 Митного кодексу України, Порядка обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженим Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731, дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарної справи, урахуванням обставин, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність, передбачених частиною 2 статті 67 Закону України «Про державну службу» в частині попередньої бездоганної поведінки (позитивної характеристики), відсутності дисциплінарних стягнень, вжиттю заходів щодо повернення понесених витрат митниці, рекомендує застосувати до головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді оголошення зауваження.
19.09.2025 року Одеською митницею прийнято наказ №156-дс “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”, яким за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, передбачених пунктами 1, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу», що призвело до порушення вимог статей 501, 520 та 541 Митного кодексу України, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731, з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця, а саме: попередньої бездоганної поведінки та відсутності дисциплінарних стягнень, застосувати до головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді зауваження.
Вважаючи наказ відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Статтею 1 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015р. №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.
Частиною 1 статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно пункту 5 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Види дисциплінарного стягнення, які застосовуються до державних службовців, передбачені частиною 1 статті 66 Закону №889-VIII, а саме: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Відповідно до частини 3 статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
При цьому, частиною 1 статті 67 Закону №889-VIII встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Згідно ч.2 ст.67 Закону №889-VIII, обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Відповідно до частин 5-7 статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.
Частиною 1 статті 74 Закону №889-VII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Згідно ч.1 ст.77 Закону №889-VII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначено Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою КМУ №1039 від 04.12.2019р. 
Пунктом 7 Порядку №1039 встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.
Відповідно до пункту 33 Порядку №1039 дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.
Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.
З аналізу наведених норм права вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи.
Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2025 року по справі №480/4068/22 вказав, що об`єктом дисциплінарного проступку державного службовця є відносини, які забезпечують нормальне функціонування державного апарату, а також відносини, що становлять зміст службової діяльності державного службовця (службовий обов`язок).
Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку державного службовця, як обов`язковою ознакою його складу, є зовнішнє вираження протиправної поведінки державного службовця. Об`єктивні риси дисциплінарного проступку виявляються у здійсненні діяння, що завдає або може завдати шкоди певним суспільним відносинам. Протиправне діяння дисциплінарного проступку може бути здійснено у формі дії або бездіяльності, яке несе негативні наслідки, що визначають як завдану шкоду об`єкту такого проступку.
Суб`єктом у випадку притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги державного службовця має виступати державний службовець, який склав Присягу державного службовця.
Суб`єктивною стороною дисциплінарного проступку державного службовця, як обов`язковою ознакою його складу у вигляді порушення Присяги, є несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця, про що може свідчити невиконання останнім службових обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
При цьому, об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків.
Згідно статті 201 МК України, представник митного органу, посадові особи якого здійснювали провадження у справі про порушення митних правил, підтримує позицію цього органу щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, під час розгляду зазначеної справи судом.
Представник митного органу здійснює свої повноваження в суді на підставі належно оформленої довіреності, виданої митним органом.
Представник митного органу має право ознайомлюватися з документами, долученими до справи, робити з них витяги або знімати копії, одержувати копії рішень, постанов, ухвал суду, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити запитання іншим особам, які беруть участь у справі, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, які беруть участь у справі, ознайомлюватися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення, постанови і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.
Згідно ч.7 ст.239 Митного кодексу України розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.
Відповідно до ст.501 Митного кодексу України представник митного органу, посадові особи якого здійснювали провадження у справі про порушення митних правил, підтримує позицію цього органу щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, під час розгляду зазначеної справи судом.
Статтею 520 Митного кодексу України передбачено, що витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.
Посадова особа митного органу, в провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи, зобов`язані зібрати та додати до справи документи про понесені у справі витрати.
Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до ч.3 ст.541 Митного кодексу України витрати митного органу, пов`язані із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил. Порядок відшкодування зазначених витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, розраховується в порядку, передбаченому законодавством України для визначення собівартості платних послуг.
Подання клопотань впродовж судового розгляду справи здійснюється учасниками процесу, які приймають участь у справі.
Відповідно до розділу ІІ Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012р. №731 (далі - Порядок №731) обчислення сум витрат у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Порядку й оформлюється шляхом заповнення довідки про витрати митного органу у справі про порушення митних правил за формою, встановленою в додатку до цього Порядку.
Довідка готується вповноваженою посадовою особою бухгалтерської служби митного органу на запит посадової особи митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил.
Запит на отримання Довідки направляється посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, до бухгалтерської служби митного органу завчасно, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати направлення матеріалів у цій справі до суду або дати розгляду справи митним органом.
Дата направлення матеріалів справи про порушення митних правил до суду чи дата розгляду цієї справи митним органом зазначається у запиті посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа.
Довідка та Документи надаються посадовій особі митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, відповідальною посадовою особою бухгалтерської служби митного органу не пізніше ніж за добу до дати направлення матеріалів у цій справі до суду або дати розгляду справи митним органом.
Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку №731, витрати в справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Суми витрат, що підлягають відшкодуванню, зазначаються у постанові про накладення стягнення.
Відповідно до пункту 12 Порядку №731, при розгляді справ про порушення митних правил орган, який розглядає справу, вирішує питання щодо відшкодування витрат та їх сум.
Згідно статті частини 2 статті 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, частиною третьою статті 471, статтями 472, 473, 476, частиною шостою статті 481, статтею 481-1, статтями 482-485 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими загальними судами.
З урахуванням вищенаведеного, посадова особа митного органу, в провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи, зобов`язані зібрати та додати до справи документи про понесені у справі витрати. Рішення про відшкодування відповідних витрат належить виключно до компетенції органу, що уповноважений розглядати справу про порушення митних правил.
З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження за неналежне виконання вимог ст. 501, 519, 520 та 541 Митного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 «Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування».
Так, як вже зазначалося судом, головним державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил управлінця боротьби з порушеннями митних правил ОСОБА_1 здійснювалось провадження по справі № 0257/50000/24 від 29.02.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 484 Митного кодексу України, в рамках якого позивачем, серед іншого, здійснено направлення запиту до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Одеської митниці щодо надання довідки про витрати митного органу.
Отримана довідка була долучена головним державним інспектором Відділу Тисячною О.В. до матеріалів справи, що направлені до Малиновського районного суду м. Одеси, однак у постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2024 відсутні вимоги щодо стягнення витрат митного органу.
З вказаного слідує, що під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил № 0257/50000/24 від 29.02.2024 позивачем було виконано посадові обов`язки в повному обсязі, у тому числі в частині відшкодування витрат, шляхом надання до суду довідок про витрати та заявлення усних клопотань про відшкодування витрат.
Впродовж розгляду справи відповідач не зазначив, який саме взаємозв`язок існує між діями позивача та відсутністю у постановах суду рішення про відшкодування витрат митного органу.
Водночас, суд зауважує, що не вирішення Малиновським районним судом м.Одеси питання стягнення витрат митного органу під час розгляду справи щодо порушення митних правил не є підставою для оскарження постанови суду, прийнятої за результатом розгляду справи, а тільки є підставою для звернення до суду щодо вирішення цього питання судовим рішенням.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28.10.2025р. по справі №521/7325/24, у задоволенні клопотання Одеської митниці Держмитслужби України про вирішення питання про стягнення витрат, понесених митним органом за зберігання товарів у справі про порушення митних правил за ПМП від 29.02.2024 № 0257/50000/24 відмовлено.
Підставою для відмови клопотання про вирішення питання про стягнення витрат стало те, що аналізуючи вимоги законодавства, враховуючи постанову суду про накладення адміністративного стягнення саме у вигляді конфіскації товарів, що не передбачає повернення цих товарів його власнику, а конфіскований товар не є за своєю суттю тимчасово вилученим товаром, якій підлягає поверненню його власнику, тому до вказаного товару не може бути застосовано стягнення витрат за його зберігання, оскільки його повернення власнику не здійснювалося.
Разом з тим, вжиття додаткових заходів, зокрема, подання клопотання про вирішення питання щодо стягнення витрат у справах про порушення митних правил після набрання постановами законної сили, в яких відповідне питання не вирішено судом, не може бути кваліфіковане як неналежне виконання посадовими особами відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил службових обов`язків.
Відтак, позивачем були вчинені всі передбачені його посадовою інструкцією та не було вчинено порушення вимог статей 501, 520 та 541 Митного кодексу України, Порядку обчислення сум 2 витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 по справі про порушення митних правил № 0257/50000/24.
Також, суд зауважує, що приписами Порядку № 1039 визначено, що одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону. Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.
Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було повідомлено про дату внесення суб`єкту призначення пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону, суду не надано. 
Суд зауважує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їх повноважень. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.
Відтак, юридична відповідальність особи, в тому числі і за порушення державного службовця, настає лише у випадку вчинення ним правопорушення.
При цьому, відповідно до частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Однак, відповідач, доводячи правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, не довів, в чому конкретно полягає вина саме позивача, оскільки відповідачем не заперечується надання довідок про витрати митного органу до суду разом із матеріалами справи № 0257/50000/24.
В наказі від 19.09.2025 р. №156-дс “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ” відповідачем не зазначено чим саме підтверджується доведеність вини позивача та вчинення ним дисциплінарного проступку, в тому числі в частині основних обов`язків державного службовця, передбачених пунктами 1, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу».
Разом з тим, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.
Такими обставинами можуть бути, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (частина 2 статті 67 Закону).
Водночас ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. 
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2019 року по справі № 814/934/18.
В постанові Верховного Суду від 12.08.2019 року по справі № 1340/4847/18 суд наголосив, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що спірний наказ Одеської митниці від 19.09.2025 р. №156-дс “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ” не відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, прийнятий відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття наказу; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, відповідно є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
ОСОБА_1 при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн.
З урахуванням викладеного, та враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, на користь позивача з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Одеської митниці від 19.09.2025 р. №156-дс “Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Одеська митниця (код ЄДРПОУ 44005631, адреса: вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, 65078). 

Суддя П.П. Марин