Дата документу 10.06.2026	Справа № 554/14372/24	
 	Провадження № 2/554/1698/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: 
головуючого судді – Сініцина Е.М., 
за участю секретаря судового засідання – Кувіти М.М., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

Позивач – АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання. 
Між АТ «Полтавагаз» та ОСОБА_1 , як споживачем послуг з розподілу природного газу та співвласником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , укладено типовий договір розподілу природного газу, який є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 ЦК України. 
Також зазначають, що АТ «Полтавагаз» споживачу ОСОБА_1 присвоєно персональний код ідентифікації споживача Код ЕІС:56ХМ26І01105624Т, О/Р1105624. Оператор ГРМ надав послуги розподілу природного газу за адресою: Полтава, вул. Чорнухинська, буд. 53, але відповідач за них не сплатила, внаслідок чого, за період часу з 01 серпня 2021 року по 01 грудня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 2 203,49 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 153,69 грн. та 3% річних у розмірі 51,65 грн., яку вони просять стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.
Відповідачка ОСОБА_1 про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, направила до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не погоджується із фактом приєднання до умов Договору розподілу природного за яким вона була б споживачем послуги з розподілу природного газу, що надається Позивачем як Оператором ГРМ.
Крім того зазначає, що позивач з 01 січня 2020 року було розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар, та оплату за послугу з його розподілу. У 2020 році вона здійснила оплату позивачу вартості фактично поставленого (спожитого) газу за окремі місяці 2019 року на загальну суму у 790,40 грн., однак Позивач зарахував такий платіж не в рахунок оплати вартості спожитого газу, а в рахунок оплати послуги з розподілу природного газу. Вона не акцептувала умови Договору розподілу, як про це зазначає позивач. 
Позивачем до позовної заяви не було додано саме рахунок на оплату послуг з розподілу, та платіжний документ на підтвердження оплати Відповідачем такого рахунку.
У той же час, надана Позивачем копія картки абонента не є належним доказом факту здійснення оплати Відповідачем відповідного рахунку на оплату послуг з розподілу природного газу, оскільки такий документ не містить відомостей, які б дозволяли ідентифікувати призначення отриманого платежу, а сам його зміст повністю залежить від волевиявлення позивача, який може на власний розсуд вносити зміни до картки абонента.
Посилання позивача на документально підтверджений факт споживання нею газу, що нібито підтверджується відомостями контрольного зняття показників лічильників, спростовується наданими самим Позивачем відомостями контрольного зняття показників лічильників у період із січня 2020 року по листопада 2024 року, за який Позивачем здійснювалося нарахування плати за надання послуг розподілу природного газу. Так, відповідно до наданих позивачем відомостей контрольного зняття показників лічильників станом на 13.12.2022 року у домоволодіння відповідача (за адресою АДРЕСА_1 ) були зафіксовані наступні показники лічильника: 23594, такі самі покази лічильника – 23594 були зафіксовані 22.06.2023 року. Таким чином, у період з 13.12.2022 по 22.06.2023 року показники лічильника не змінювалися, що свідчить про відсутність факту споживання природного газу у відповідний період. 
Відповідачем за інші періоди часу також не надано доказів. 
Вважають, що позивачем не доведено факт приєднання Відповідача до умов Договору розподілу, а тому заявлені Позивачем у позові позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з оплати послуги розподілу є необґрунтованими, внаслідок чого не підлягають задоволенню.
У подальшому позивачем було направлено до суду відповідь на відзив, у якому позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, на підставах викладених у позовній заяві та посилаючись на абз. 4, 5 п. 5 Глави 3 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, яким визначено, що у разі незгоди споживача приєднатися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. 
Фактами приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є: споживання газу, що підтверджується відомостями контрольного зняття показників лічильника газу (копії надані до позовної заяви) та оплатою рахунків, що підтверджується карткою (копія надана до позовної заяви).
Щодо посилання у відзиві на позовну заяву на те, що до позовної заяви не додано рахунку на оплату послуг з розподілу.
Інформація про наявний борг міститься в картці абонента ОСОБА_1 , о/р НОМЕР_1 , код ЕІС: 56XM26I01105624T, адреса: АДРЕСА_1 , з розбивкою на кожний місяць, початкове сальдо на початок місяця, суму нарахувань, сплачені суми та кінцеве сальдо на кінець місяця (борг чи переплату на кінець місяця).
При цьому, рахунок-фактура містить інформацію про суму, яку потрібно сплатити до 20 числа поточного місяця, та в разі наявності боргу, загальну суму боргу.
З наданої копії картки споживача чітко вбачається, що було здійснено оплату за наданні послуги в березні 2020 року на суму 790,40 грн., і цих коштів було достатньо для оплати за наданні послуги з розподілу природного газу по липень 2021 року включно.
АТ “Полтавагаз” до позовної заяви було залучено декілька відомостей контрольного зняття показників лічильника, зокрема, це відомості від 13.12.2022 та 22.06.2023 року, в яких було зафіксовано показник лічильника 23594.
Але станом на 10.04.2024 року лічильник G6 № 3091465, встановлений за адресою АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1 ) мав показник 23595, що підтверджується фотографією (зробленою контролером АТ “Полтавагаз” (фотографія додається) та копією відомості контрольного зняття показників лічильника (копія додається).
Крім того, з травня 2024 року відповідачка передає показники лічильника через сайт АТ “Полтавагаз” та зазначає — 23603, тобто тим самим підтверджує споживання.
Відповідачкою не спростовано належними доказами нарахований розмір заборгованості за послуги з розподілу природного газу, який відповідає вимогам Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.
Також Відповідачем не спростовано належними доказами нараховані штрафні санкції відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
З урахуванням вищевикладеного сума заборгованості в розмірі 2 203,49 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, 51,65 грн. — 3% річних, 153,69 грн. — інфляційних витрат підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
У подальшому, відповідачем було направлено до суду заперечення по справі, у яких остання зазначила, що здійснення оплати за надану послугу розподілу є господарською операцією, а доказами, які підтверджують факт здійснення такої господарської операції є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
У відповідності до вимог ч. 1, 8 ст. 83 ЦПК України надані Позивачем копія відомостей контрольного зняття показників лічильників від 09.04.2024 та фотографія лічильника Відповідача від 04.10.2024 не можуть прийматися судом до розгляду на підтвердження обставин, на які посилається Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.
Доводи Позивача про те, що з травня 2024 року Відповідачка передає показники лічильника через сайт АТ “Полтавагаз” та зазначає — 23603 є безпідставними, оскільки Позивач не надає до суду жодних доказів на підтвердження вказаного факту.
Отже, вважають, що наведені Відповідачем у відзиві доводи та аргументи не були спростовані Позивачем, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» зазначено, що побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
В ч.1 ст.626 ЦК України закріплено - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Позивачем не наданий укладений Публічний договір.
Посилання позивача на укладення з відповідачем типового договору є безпідставним, оскільки його укладання повинно бути підписано сторонами, а в наданому типовому договорі відсутня підпис відповідача.
З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.04.2024 вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 .
Суд вважає, що між АТ «Полтавагаз» та ОСОБА_1 , як споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , не укладено договір розподілу природного газу. 
Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, рішення від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15 рішення від 20.04.2016 року, а також постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі №176/456/17, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг».
Тобто, суд вважає, що відсутність укладеного договору між АТ «Полтавагаз» та ОСОБА_1 , не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг. 
За нормами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.
На підставі ст. 41 Закону України «Про ринок природного газу» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824 затверджено Кодекс газорозподільних систем.
Відповідно до п.1 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі вищезазначених норм законодавства, дослідженню підлягають дії споживача, що підтверджують споживання ним послуг.
Позивач зазначає, що відповідачем було сплачено у березні 2020 року 790,40 гривень на оплату послуг з розподілу газу.
Однак, суд погоджується з позицією відповідача відносно того, що надана позивачем копія Картки абонента не є належним доказом факту здійснення оплати Відповідачем відповідного рахунку на оплату послуг з розподілу природного газу, оскільки такий документ не містить відомостей, які б дозволяли ідентифікувати призначення отриманого платежу.
Суд вважає, що саме позивач повинен був надати докази оплати відповідачем послуг саме за розподіл газу. 
Враховуючи, що відповідач зазначає про оплату газу, а не на оплату послуг за розподіл газу, а також дату сплати – березень 2020 року, в зв`язку з чим у відповідача відсутній обов`язок зберігати квитанцію в якій вказано призначення платежу, суд вважає, що позивачем не доведено дій споживача на оплату послуг по розподілу газу, відповідно, дії споживача не підтверджують погодження з умовами Типового договору, тим більше його укладання. 
З наданих позивачем Відомостей контрольного зняття показників лічильника за 13.12.2022 року та за 22.06.2023 року, вбачається, що покази лічильника – 23594 м3, тобто, споживання газу не відбувалось. 
Згідно з наданою позивачем карткою абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період часу з 01 січня 2020 року по 30 листопада 2024 року, зазначено, що за період часу з 01 серпня 2021 року по 30 листопада 2024 року виникла заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі - 2 203,49 гривень. 
Враховуючи, що саме позивачем надані відомості контрольного зняття показників лічильника за період часу з 13.12.2022 року по 22.06.2023 року, де вказані однакові покази лічильника – 23594, то зазначені в Картки абонента ОСОБА_1 нарахування – кожен місяць по 55,26 гривень, за період коли споживання не відбувалось, свідчить про необґрунтованість та невірне нарахування позивачем заборгованості. 
Як вірно зазначає позивач - за змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також, відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Суд вважає, що законодавець чітко і конкретно закріпив, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги, а також споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги. 
Відповідно, суд вважає неналежним та недопустимим доказом Картку абонента ОСОБА_1 , з якої не вбачається надання позивачем та/або споживання відповідачем послуг з розподілу газу.
Що стосується зазначення відповідачкою вимог ч. 1, 8 ст. 83 ЦПК України де закріплено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 
Суд вважає, що позивачем не обґрунтована неможливість подання доказів разом з позовною заявою у встановлений законом строк, тому, не Відомість контрольного зняття показників лічильників від 09.04.2024 року та фотографія вказаного лічильника, не беруться до уваги.
Тим більше, що показ лічильника змінився лише на 1 м3 з 22.06.2023 року по 04.10.2024 року, тобто більше чим за рік і три місяці, що не свідчить про споживання газу відповідачем. 
Оскільки судом Картка абонента ОСОБА_1 визнана неналежним та недопустимим доказом, то вимоги позивача про стягнення втрат за індексом інфляції в сумі 153,69 гривень за період часу з 01 лютого 2024 року по 30 листопада 2024 року та трьох відсотків річних – 51,65 гривень за період часу з 21 січня 2024 року по 13 грудня 2024 року, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги. 
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов АТ «Оператор Газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – є необґрунтованим і безпідставним, тому, в позові необхідно відмовити. 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .. 
Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В : 

В позові акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції, шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Сторони у справі:
Позивач – акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Полтавагаз», місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Козака, буд. 2А, п/р НОМЕР_2 в Полтавському облуправлінні АТ «Державний ощадний банк України», МФО 331467, код в ЄДРПОУ 03351912.
Відповідач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .

Суддя Е.М. Сініцин.