Справа №751/4242/25 
Провадження №2/751/767/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В. 
при секретарі Усік Ю.О., 
за участю представника відповідача – адвоката Маншиліної К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова Ольга Степанівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення їй додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.09.2024 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., серія та номер 3084, зазначивши, що спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві майна громадянина ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його мати ОСОБА_1 , 1/2 частка та його дружина ОСОБА_2 , 1/2 частка.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 , місце проживання якого на день смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину кв. АДРЕСА_2 . Інша 1/2 частина квартири належить їй. Вона скористалась альтернативним варіантом процедури прийняття спадщини, надіславши приватному нотаріусу Беловій О.С. заяву про прийняття спадщини від 15.06.2024 і весь цей час вважала, що остання відкрила спадкову справу після смерті сина за її заявою. Водночас, після особистого звернення до приватного нотаріуса Белової О.С., остання надала їй лист, що в період з 03.06.2024 по 03.08.2024 вона тимчасово зупинила нотаріальну діяльність і з цієї причини отримати лист із заявою про прийняття спадщини не було можливості. Лист, який направлявся нотаріусу, був знищений ТОВ «Нова Пошта», а тому встановити його вміст та ознайомитися з відправленою заявою, переглянути відповідні відмітки про неотримання цього листа немає можливості. Оскільки строк для прийняття спадщини пропущений, нотаріусом рекомендовано звернутися до суду. Таким чином позивачка вчасно не звернулася до нотаріальної контори за прийняттям спадщини у зв`язку з об`єктивними та істотними труднощами для неї. Також, приватний нотаріус повідомила, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла його дружина ОСОБА_2 і їй було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири. Однак, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є мати та дружина, а отже мають право на 1/2 частину квартири, яка належала ОСОБА_3 , тобто по 1/4 квартири кожна. Отже, спадщина, яка була прийнята ОСОБА_2 та на яку вона отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, підлягає перерозподілу між ними відповідно до рівності часток у спадщині. Однак відповідач відмовляється вносити зміни до свідоцтва про право на спадщину в позасудовому порядку. 
Ухвалою судді від 09.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 
Представником відповідача на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правову допомогу у сумі 34000 грн. Зазначає, що 18.08.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У шлюбі дітей не мали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Відповідач протягом шести місяців з моменту смерті свого чоловіка звернулась до приватного нотаріуса ЧМНО Белової О.С. із заявою про вступ у спадщину за законом. Зазначає, що стосунки між сином та матір`ю були напружені, спілкування було відсутнім, однак позивач була присутня на похованні свого сина ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Білогородка Київської області. Навіть під час поховання позивач та відповідач мали розмову з приводу спадщини, відповідач наголошувала про необхідність подати відповідні заяви на вступ у спадщину, на що позивач відповідала, що все майно сина і так перейде їй. Позивач вказує, що вона зверталась до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини шляхом подання заяви Новою поштою, проте дана заява не була отримана нотаріусом. Водночас, значний сплив часу від дати нібито направлення заяви про вступ у спадщину, 17.06.2024 і до дати звернення до приватного нотаріуса Белової О.С., 18.04.2025, свідчить, що твердження позивача про обрання альтернативного способу подачі заяви про прийняття спадщини є неправдивими та не підтверджений відповідними доказами. Таким чином, вважають недоведеними обставини наведених позивачем, які підтверджують поважність причини несвоєчасного звернення до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини (а.с. 38-50).
Протокольною ухвалою судді від 08.07.2025 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача.
Ухвалою суду від 25.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. 19.11.2025 розгляд справи було відкладено.
За клопотанням представника відповідача, 21.01.2026 розгляд справи було відкладено.
У зв`язку з перебуванням судді 03.03.2026 у нарадчій кімнаті по кримінальній справі, розгляд справи було відкладено.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Також вважає, що витрати на правничу допомогу адвоката відповідача не відповідають критеріям реальності, обґрунтованості та розумності. 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. 
Третя особа в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність.
Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши їх наявними у справі доказами, встановив наступні факти і правовідносини та дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 11).
29.11.2005 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу її прізвище змінилось на « ОСОБА_7 » (а.с. 9)
18.08.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_9 » (а.с.46 на зв.). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 47).
За життя ОСОБА_3 належала 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина квартири належить ОСОБА_10 (а.с. 13, 14).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 77340432, приватним нотаріусом Беловою О.С. 27.12.2023 зареєстрована спадкова справа № 87/2023 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 10).
На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.09.2024 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).
17.06.2024 ОСОБА_1 поштовим зв`язком ТОВ «Нова Пошта» надіслала приватному нотаріусу Беловій О.С. відправлення «документи» (а.с. 16).
Як зазначає позивач у вказаному поштовому відправленні знаходилась її заява Приватному нотаріусу Беловій О.С. від 15.06.2024 про прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_3 з додатками до неї (а.с.15).
На підтвердження поштового вкладення позивачем надано опис вкладення Ф.107 оператора зв`язку «Укрпошта» адресованого на ім`я ОСОБА_11 з переліком: заява про прийняття спадщини, копії свідоцтва про смерть, паспорта, свідоцтва про народження сина, свідоцтва про шлюб (зміна прізвища) (а.с.16).
Листом від 18.04.2025 № 87/01-16 приватний нотаріус Белова О.С. повідомила ОСОБА_1 про те, що у період з 03.06.2024 по 03.08.2024 приватний нотаріус Белова О.С. тимчасово зупинила нотаріальну діяльність, а тому отримати цей лист не було можливості. Лист, який направлявся 17.06.2024 зі слів ОСОБА_1 був знищений ТОВ «Нова Пошта», а тому встановити вміст його, ознайомитися з відправленою заявою та переглянути відповідні відмітки про неотримання (невручення) цього листа немає можливості. Оскільки строк для прийняття спадщини пропущений, запропоновано звернутися до суду за встановленням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 17). 
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На підставі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частина 2 тієї ж норми передбачає, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Поважними для пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даних дій.
Так, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17, провадження №61-41480св18.
Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №419/3788/17 (провадження №61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі №644/5098/17 (провадження №61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження №61-11406св19); від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18); від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20); від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19).
Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.
Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 17.06.2024.
Позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що вона після смерті сина перебувала у м. Києві та важко переживала втрату, вона скористалась альтернативним варіантом прийняття спадщини, надіславши приватному нотаріусу Беловій О.С. заяву про прийняття спадщини від 15.06.2024, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист та експрес-накладними ТОВ «Нова Пошта».
Відповідно до 3.5. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі надходження засобами поштового зв`язку заяви, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, або заяви, підписаної кваліфікованим електронним підписом або удосконаленим електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису спадкоємця, яка надійшла технічними засобами електронних комунікацій, нотаріус приймає таку заяву, заводить спадкову справу, а спадкоємцю повідомляє про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.
Відповідно до п. 3.21. глави 10 Порядку, своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку.
Позивач на підтвердження направлення нотаріусу заяви про прийняття спадщини від 15.06.2024 надає копію експрес накладної № 59001171137762 від 17.06.2024, виданої ТОВ «Нова Пошта» з описом вкладення до відправлення від «УКРПОШТА». Крім того, додатками до заяви про прийняття спадщини від 15.06.2024 позивач, крім іншого, зазначає копію свідоцтва про смерть сина. Однак, згідно наданого позивачем свідоцтва, останнє видане повторно тільки 19.06.2024, а тому виникають обґрунтовані сумніви щодо можливості його приєднання до заяви про прийняття спадщини від 15.06.2024 та направлення приватному нотаріусу поштовим зв`язком 17.06.2024. Вказаний лист до приватного нотаріуса не надійшов, встановити його вміст не має можливості. 
З встановлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту подання приватному нотаріусу Беловій О.С. заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_3 у встановлений законом строк, належних доказів зворотнього суду не надано. А зупинення приватним нотаріусом своєї діяльності у період з 03.06.2024 по 03.08.2024 не може бути підставою для визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Також, посилання позивача на наявність підстав для визнання причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, у зв`язку із невжиттям нотаріусом заходів відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» щодо повідомлення про відкриття спадщини, є безпідставними, оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги і здійснення нею права на спадкування (прийняття спадщини) шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (у випадку не проживання разом із спадкодавцем на час його смерті) не залежить від вчинення чи невчинення дій іншими особами (іншим спадкоємцем, нотаріусом).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 15 серпня 2022 року у справі № 350/53/21 (провадження № 61-1784св22).
Таким чином, суд вважає, що безспірних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті сина суду надано не було. ОСОБА_1 , знаючи про смерть сина ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здійснила жодних дій щодо прийняття спадщини, лише у квітні 2025 року, тобто майже через півтора роки, звернулась до приватного нотаріуса.
Позивач не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали б їй подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, що у силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Із матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_2 надавалася адвокатом Маншиліною К.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 16.06.2025 (а.с. 48). Відповідно до п. 4.1 договору, оплата за послуги адвоката становить 34000.
Витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватись незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, чи будуть оплачені лише в майбутньому (постанова ВС КЦС справа №686/28627/18 від 27.07.2022 р.)
Суд, зважаючи на складність справи, з урахуванням клопотання сторони позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дотримуючись принципу розумності та справедливості, вважає вказані відповідачем витрати не співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та витраченим часом по даній справі, що є підставою для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у меншому розмірі, а саме 10 000 грн.
На підставі викладеного ст.ст. 1216-2018, 1261, 1268-1272 ЦК Україний, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 133, 134, 137, 141, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова Ольга Степанівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 грн (десять тисяч гривень) у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 24.04.2026.

Позивач – ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач – ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ). 

Третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова Ольга Степанівна (адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Коцюбинського, буд. 48). 

Головуючий - суддя І. В. Яременко