Справа №464/4023/22 Головуючий у 1 інстанції:Борачок М.В. 
Провадження №22-ц/811/2951/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретар: Черевко В.В.,

за участі в судовому засіданні представника заявниці ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова в складі судді Борачка М.В. від 13 серпня 2025 року у справі за заявою про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2022 у справі №464/4023/22 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 13 серпня 2025 року у поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу – відмовлено.
Заяву боржниці ОСОБА_1 про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2022 у справі № 464/4023/22 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання – повернуто заявниці.
Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 13 серпня 2025 року та направити справу до Сихівського районного суду м.Львова для вирішення питання про скасування судового наказу. 
Вважає, що дана ухвала Сихівського районного суду м.Львова є необґрунтованою внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання саме ОСОБА_1 копії заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами 02.11.2022 р., оскільки ОСОБА_1 з серпня 2010 року проживає в Італійській Республіці та стоїть на консульському обліку про, що свідчить відмітка в паспорті громадянина України для виїзду за кордон на 3-й сторінці в розділі ОСОБЛИВІ ВІДМІТКИ, також 02.11.2022 року перебувала за межами України про що свідчать відмітки в її паспорті громадянина України для виїзду за кордон на 6-й сторінці та 7-й сторінці паспорта, копія якого була долучена до заяви про скасування судового наказу від 11.08.2025 року, та не отримувала копії заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами у даній справі, однак Сихівським районним судом м. Львова не було взято це до уваги. Отже, боржниця ОСОБА_1 не отримувала копій судового наказу Сихівського районного суду м. Львова від 19.10.2022 р. у справі №464/4023/22 ні поштою, на її офіційну електронну адресу, ні на мобільний застосунок «Дія», оскільки останній не встановлений у ОСОБА_1 , також боржниця не отримувала заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» з додатками. Внаслідок невручення документів ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, що є підставою для поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу Сихівськ ого районного суду м. Львова від 02.11.2022 року у справі №464/4023/22.
В судове засідання, окрім представника заявниці ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та заяву представниці Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про розгляд справи без участі ЛМКП «Львівтеплоенерго».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявниці на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви, апеляційної скарги, додаткових усних та письмових пояснень представника заявниці, колегія суддів вважає, що провадження в частині вимог заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 підлягає закриттю, аапеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 123, 127, 170, 171, 258-261, 353 ЦПК України, відмовляючи у поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказута повертаючи заяву про скасування судового наказу, – виходив з того, що 19.10.2022 Сихівським районним судом м.Львова винесено судовий наказ про солідарне стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання за період з 01.04.2020 по 30.06.2022 – 50763,56 грн., та 248,10 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Копію наведеного вище судового наказу від 19.10.2022 та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами 19.10.2022 скеровано на адресу боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення «Укрпошти», 02.11.2022 отримано копію судового наказу з додатками із зазначенням отримувача «Босий А.». Суд першої інстанції вказував, що у поданій заяві про скасування судового наказу представник боржниці зазначав, що про видачу судового наказу боржниця не була обізнаною, а з таким представник боржниці ознайомився лише 29.07.2025 при ознайомленні з матеріалами справи. Разом з тим, суд звернув увагу, що у матеріалах справи міститься єдиний і належний доказ отримання копії судового наказу, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення із підписом отримувача (боржника), відтак перебіг строку для подання заяви про скасування судового наказу розпочався 03.11.2022. У кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. При цьому, суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку (майже 3 роки) на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу боржниця не надала, таким чином суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його поновлення. Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення. Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає поверненню боржниці.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2022 у справі №464/4023/22 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання, в якій просила:
- визнати поважними причини пропуску та поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування судового наказу Сихівського районного суду м. Львова від 19.10.2022 року у справі №464/4023/22;
- скасувати судовий наказ Сихівського районного суду м. Львова від 19.10.2022 року у справі №464/4023/22.
В обґрунтування заяви зазначала, що боржниця не отримувала копій судового наказу Сихівського районного суду м. Львова від 19.10.2022 року у справі №464/4023/22 ні поштою, ні на її офіційну електронну адресу, ні на мобільний застосунок «Дія», оскільки останній не встановлений у ОСОБА_1 . Зазначала, що лише 29.07.2025 року представник боржниці ознайомився з матеріалами справи №464/4023/22. У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії судового наказу та заяви про видачу судового наказу з додатками до неї. Звертала увагу на те, що задоволення таких вимог та видача судового наказу щодо стягнення з боржниці є необґрунтованим та безпідставним, боржниця ОСОБА_1 не погоджується з наведеними у заяві про видачу судового наказу розрахунками суми заборгованості, заперечує щодо якості наданих послуг, фактичного обсягу наданих послуг, також зазначала, що не користувалась послугами з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, оскільки в це період перебувала закордоном. Також заявницею були надані копії договорів, які не підписані споживачем та не було надано копії договору укладеного в письмовій формі з ОСОБА_1 . Зважаючи на те, що у спірний період боржниця ОСОБА_1 перебувала закордоном, розрахунки вартості наданих послуг проведені некоректно, без врахування вищезазначених обставин. Особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , який і мав сплачувати відповідні послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, а тому вважала наявний спір про право. 
Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 від 16.10.2024 року. (а.с.113)
Відтак, що стосується вимог заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідноїсторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого, якому передує матеріальне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків відносно майна від одного суб`єкта права іншому суб`єкту права.
З матеріалів справи вбачається, що ЛМПК «Львівтеплоенерго»звернулося в суд про видачу судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2022 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання.
Отже, спірні правовідносини, які стосуються стягнення грошової заборгованості та пов`язані з цим правовідносини, – допускають правонаступництво.
Тобто, у даній справі матиме місце процесуальне правонаступництво у випадку наявності спадкоємців померлого боржника ОСОБА_3 , які прийняли спадщину.
І, оскільки, такий перехід прав (матеріальне правонаступництво) відбувається під час розгляду справи у суді, а тому в силу вимог статті 55 ЦПК України суд повинен вирішити питання про залучення до участі у справі правонаступника (правонаступників) померлого відповідача, замінивши відповідача, що процесуально, вибув.
Відповідно суду слід з`ясувати коло спадкоємців, які прийняли спадщину.
Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Також, згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
За ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна – місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.
Зі змісту судового наказу виданого Сихівським районним судом м.Львова від 19 жовтня 2022 року вбачається, що разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , спільно проживали ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_4 (дочка дружини) та ОСОБА_5 (онука).
16.04.2026 року від Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛК Ремонтно-аварійне підприємство на адресу суду надійшла довідка №23 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації. З вказаної довідки вбачається, що станом на 23.03.2026 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 досі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, вказаних осіб не слід вважати належними правонаступниками всіх прав та обов`язків померлого ОСОБА_3 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.103-104), 16 березня 2019 року за заявою подружжя №13 від 14.02.2019 року Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Також,  ОСОБА_4 є дочкою дружини, а не рідною дочкою боржника ОСОБА_3 як і ОСОБА_5 не є онукою ОСОБА_3 .
Окрім того, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса ніхто не звертався, що вбачається із інформаційної довідки №84903507 зі Спадкового реєстру від 16.04.2026 року. 
Крім цього, на час смерті квартира за адресою: АДРЕСА_1 не належала ОСОБА_3 , оскільки така перебувала у комунальній власності та не була приватизована, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на майно №2630064 від 21.04.2026 року.
З вказаного витягу, також, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , була набута шляхом приватизації та на даний час належить ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 по 1/3 частці кожна.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази про належність іншого майна ОСОБА_3 на час смерті. Вказане підтвердив і представник заявниці. Відповідно спадщина після смерті відповідача не відкривалась, спадкоємці майна боржника ОСОБА_3 – відсутні.
Відтак, колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, однак враховуючи вищенаведене, а саме відсутність майна, яке могло б належати померлому на час його смерті, а також спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , правонаступництва не відбулося та відповідно провадження в частині вимог заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачанняпідлягає закриттю відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Що ж стосується оскаржуваної ухвали в частині вимог ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року в справі №760/6860/17-ц (провадження № 61-31915св18), наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника.
Статтею 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету – рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.
Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі – боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику – юридичній особі чи фізичній особі – підприємцю за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 272 ЦПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Статтею 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.
Відповідно до частин 1-5 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається до суду в письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб-громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
Заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви (частина 2 статті 171 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги №24/01 від 01.11.2024 року.
Також, ОСОБА_4 , як і ОСОБА_5 28.11.2024 року видані Довіреності, які зареєстровані в реєстрі довіреностей за реєстраційними номерами: 57530336, 57530401 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , для надання правової допомоги для вирішення питань приватизації (безоплатної передачі у власність) квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно вказане свідчить, що принаймні з цього часу (жовтня та листопада 2024 року) відповідачка ОСОБА_1 , як і ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , однозначно цікавились спірною квартирою, а зокрема, і її безоплатною передачею у власність відповідачок.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме із долучених копій закордонного паспорту ОСОБА_7 , така з 06.10.2024 року по 05.11.2024 року перебувала в Україні, та, як встановлено вище, цікавилась набуттям у власність квартири та як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на майно №2630064 від 21.04.2026 року, 04.06.2025 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 було отримано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому 01.01.2026 року зареєстровано право власності вказаної квартири за відповідачками.
Відповідно, слід вважати, що відповідачка ОСОБА_1 (як і ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 ) мала можливість дізнатись про будь-які питання, що стосуються спірного житла, де зареєстровано у встановленому законом порядку, її місце проживання, включно з питанням судового наказу, про скасування якого просить апелянтка і відповідно в стислі строки подати заяву про скасування судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2022 у справі №464/4023/22 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу, однак така подана майже через рік з часу коли заявниця достовірно могла дізнатись про вказаний судовий наказ, а саме 11.08.2025 року.
Також, додатково про те, що апелянтка була обізнана про наявність судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 19.10.2022 у справі №464/4023/22 свідчать матеріали виконавчого провадження №71199356 від 06.03.2023 року у якому, зокрема, 15.12.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Сидієм О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71193456, оскільки основний борг було сплачено солідарним боржником, а саме заявницею.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

провадження у справі в частині вимог заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання – закрити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 13 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01 травня 2026 року.

Головуючий:   Я.А. Левик

Судді:   Н.П. Крайник 

М.М. Шандра