Справа № 932/16794/25
Провадження № 2/175/4774/25

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Озерянської Ж.М.
з участю секретаря Рожкової Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочку сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до  ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочку сплати аліментів.
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року до розгляду цивільної справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
В обґрунтування позову зазначено, що Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська було стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, з урахуванням щорічної індексації згідно до закону на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 17 червня 2020 року. На виконання вказаного рішення суду було видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів. Вказане рішення суду не виконується, відповідачем аліменти до жовтня 2025 року добровільно не сплачувались. На підставі дублікату виконавчого листа згідно з постановою державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрите виконавче провадження №79365292 про стягнення з відповідача аліментів. Згідно довідки державного виконавця станом на 21 жовтня 2025 року заборгованість відповідача із сплати аліментів становить 206 050,40 грн. Вказана сума заборгованості визначена з урахуванням індексації аліментів, проведеної відповідно до ст. 184 СК, Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Таким чином, відповідачем прострочено оплату аліментів, що є підставною для стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 62 661,59 грн. та 3% річних згідно ст. 625 ЦК в сумі 15 341,66 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 17 червня 2020 року по 31 жовтня 2025 року. 
Відповідач не погодився з позовом та через свого представника Усенко А.О. подав відзив на позов, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що позивачка не має права в даному випадку просити про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, оскільки нею невірно витлумачено вимоги ст. 625 ЦК України та позивачка помилково вважає, що приписи цієї статті поширюються на сімейні відносини.
Представник позивачки адвокат Кійко Є.А. надав суду відповідь на відзив, згідно з якою за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Представник позивачки адвокат Кійко Є.А. надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки інфляційних втрат в сумі 62 661,59 грн. та 3% річних згідно ст. 625 ЦК в сумі 15 341,66 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 17 червня 2020 року по 31 жовтня 2025 року.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. 
Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про слухання справи повідомлений належним чином, свого представника в судове засідання не направили. На виконання вимог Ухвали суду надали суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №79365292 з примусового виконання виконавчого листа(дубліката) №932/7033/20. 
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, заслухавши сторони ,розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. 
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ст. 82 ЦПК України). 
Відповідно до Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2020 року у справі №932/7033/20, що набрало законної сили 15 грудня 2020 року, з урахуванням Ухвали суду від 15 грудня 2020 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням щорічної індексації згідно до закону, до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 17 червня 2020 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 25 липня 2025 року видано дублікат виконавчого листа по справі №932/7033/20 від 11 листопада 2020 року виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації згідно закону, на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 17 червня 2020 року. Підставою для видачі дублікату виконавчого листа стало те, що заявниця в 2022 році з початку повномасштабного вторгнення росії в Україну, з метою безпеки дитини та себе, виїхала за кордон України, і під час евакуації з України оригінал виконавчого листа було втрачено.
З долучених до справи на виконання вимог Ухвали суду від 05 лютого 2026 року матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 15 жовтня 2025 року до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулася ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кійко Євгена Анатолійовича з заявою про відкриття виконавчого провадження.
16 жовтня 2025 року головним держаним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дудко Оксаною Вадимівною відкрито виконавче провадження ВП № 79365292 з виконання виконавчого листа (дубліката) у справі №932/7033/20.
З метою виконання судового рішення державним виконавцем також винесено Постанови про арешт коштів боржника (Постанова від 16 жовтня 20205 року), про арешт майна боржника (Постанова від 20 жовтня 2025 року), розшук боржника (Постанова від 05 листопада 2025 року), про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника(Постанова від 12 листопада 2025 року), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (Постанова від 04 грудня 2025 року), про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом (Постанова від 04 грудня 2025 року), про арешт коштів боржника (Постанова від 12 лютого 2026 року). 04 листопада 2025 року винесено Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 21 жовтня 2025 року ОСОБА_2 мав заборгованість по аліментам за період з червня 2020 року по жовтень 2025 року у розмірі 206 050 грн. 40 коп. 
05 березня 2026 року до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернуся боржник ОСОБА_2 в особі представника адвоката Усенко Аліни Олександрівни з заявою про скасування заходів примусового виконання рішень у зв`язку з повним погашенням суми боргу, про що надано відповідні квитанції.
Постановами Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04 березня 2026 року у зв`язку з відсутністю заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2026 року знято майно боржника з розшуку, знято арешт з коштів боржника, скасовано заходи примусового виконання, виключено відомості про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників, скасовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, скасоване тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Разом з тим, судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа №932/16893/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кійко Євген Анатолійович до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, в якій позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача неустойку (пеню) в загальній сумі 206 586,97 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 17 червня 2020 рок по 31 жовтня 2025 року.
Предметом же даного розгляду справи є стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 62 661,59 грн. та 3% річних згідно ст. 625 ЦК в сумі 15 341,66 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 17 червня 2020 року по 31 жовтня 2025 року
Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають, насамперед, договірні правовідносини.
Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
Крім того, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові та сімейні правовідносини.
За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання є необґрунтованою, оскільки грошове зобов`язання відповідача, а саме обов`язок сплати аліментів на дитину, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. 
Окрім того, зобов`язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. 
Таким чином, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, оскільки в даному випадку предметом спору є сімейні правовідносини, які виникли внаслідок прострочення сплати аліментів, то до них застосовується спеціальна норма права, а саме ст. 196 СК України, а не ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям, викладеним у постановах з зазначеного питання.
Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову та звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позову, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 7, 180, 182, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263, 264, 265, 266 ЦПК України , суд -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочку сплати аліментів – відмовити у повному обсязі. 
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя Озерянська Ж.М.