ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

14 травня 2026 рокау   місто Чернівці справа №725/11421/25
провадження №22-ц/822/722/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Височанської Н.К.,
суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.
за участю секретаря судових засідань Факас А.В.
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «Акцент-Банк», 
відповідач – ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 27 січня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Нестеренко Є.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту – АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Посилалося на те, що 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського поточного рахунку. 
22 вересня 2023 року ОСОБА_1 підписала заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої їй було відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку як засіб доступу до рахунку.
Вказані документи містять усі суттєві умови кредитування – строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту тощо.
Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті «https://a-bank.com.ua/terms», складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. 
Відповідно до п.2.1.1.1.3 Умов та Правил, клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Позивач також зазначав, що всі основні умови кредитування доведені ОСОБА_1 , на що вказує підпис останньої в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме – надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. 
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином не виконавши зобов`язання за вказаним договором.
Порушивши зобов`язання за кредитним договором, у відповідача станом на 05 грудня 2025 року утворилася заборгованість – 81 928.93 грн., яка складається з наступного: 54 637.35 грн. – заборгованість за кредитом; 27 291.58 – заборгованість по відсотках; 0 грн – пеня; 0 грн – штраф.
Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяте на себе зобов`язання, проте відповідач заборгованість за договорами не погасив. 
На підставі викладеного, АТ «А-Банк» просив стягнути з відповідача – ОСОБА_1 – заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 вересня 2023 року у розмірі 81 928.93 грн., яка складається з наступного: 54 637.35 грн. – заборгованість за кредитом; 27 291.58 – заборгованість по відсотках; 0 грн – пеня; 0 грн – штраф.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 27 січня 2026 року позов АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість станом на 05 грудня 2025 року у загальному розмірі 63 306 грн. 75 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір у розмірі 1865 грн. 24 коп.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, АТ «А-Банк» через систему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права.
В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не перерахував вказаний період за підвищеною ставкою, а відмовив у задоволенні позову в цій частині, чим порушив право банку на часткове стягнення боргу.
Тому вважає, що рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.
У своїй апеляційній скарзі АТ «А-Банк» просить за результатами розгляду скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, у розмірі судового збору. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач ОСОБА_1 надіслала відзив, в якому не погоджується з апеляційною скаргою АТ «А-Банк» та зазначає, що 22 вересня 2023 року дійсно приєдналася до умов та правил банківських послуг в АТ «А-Банк», підписавши Анкету-заяву власним підписом.
Виписка з особового рахунку ОСОБА_1 свідчить про те, що АТ «А-Банк» виконало зобов`язання з надання кредитних коштів, а відповідач у свою чергу вчиняла дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, у тому числі – приймання та використання кредитних коштів, часткове повернення кредиту тощо, тобто, визнала договірні правовідносини.
Відповідач стверджує, що між нею та позивачем не досягнуто згоди у письмовому вигляді щодо сплати процентів за користування кредитом, а надані АТ «А-Банк» умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника - ОСОБА_1 . 
Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, в якій суд дійшов висновку про те, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу, пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
АТ «А-Банк» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тобто, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а тому згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що ОСОБА_1 22 вересня 2023 року приєдналася до умов та правил банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.
Відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості кредитом та видано платіжну картку.
За матеріалами справи, банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.
Згідного наданого позивачем розрахунку заборгованості, внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання відповідач станом на 05 грудня 2025 року заборгував перед банком борг в загальній сумі 81 928 грн. 93 коп., з яких 54 637 грн. 35 коп. – тіло кредиту, 27 291 грн. 58 коп. – заборгованість за відсотками.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам, визначеним в ст.263 ЦПК України.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції встановив, що згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 05 грудня 2025 року заборгованість за кредитом складала 81 928 грн. 93 коп., з яких 54 637 грн. 35 коп. – тіло кредиту, 27 291 грн. 58 коп. – заборгованість за відсотками. 
Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, суд установив, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54 637 грн. 35 коп. підлягають задоволенню.
При цьому розмір поточної процентної ставки у період з 22 вересня 2023 року по 01 березня 2025 року становить 44,4%, а у період з 31 березня 2025 року по 05 грудня 2025 року – 40,8%.
Однак розмір процентної ставки у період з 31 березня 2025 року по 05 грудня 2025 року не відповідає розміру, погодженому сторонами в заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 22 вересня 2023 року та Паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка «Вигода».
Таким чином, позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за процентами, надав суду розрахунок заборгованості станом на 05 грудня 2025 року, у якому розмір відсоткової ставки, визначений у договорі, змінено банком в односторонньому порядку. Іншого розрахунку позивачем до позовної заяви не долучено.
Відтак суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді можливість зміни банком в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитними коштами.
А тому позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають задоволенню лише в межах суми, підтвердженої належним розрахунком за узгодженою ставкою, а саме – в розмірі 8 669 грн. 40 коп. 
Таким чином загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 63 306 грн. 75 коп., з яких 54 637 грн. 35 коп. – тіло кредиту, 8 669 грн. 40 коп. – заборгованість за відсотками.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 526 передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 627, 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно положень ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви від 22 вересня 2023 року, яка підписана ОСОБА_1 (а.с.11); розрахунок заборгованості за договором б/н за період від 22 вересня 2023 року до 05 грудня 2025 року (а.с.7-11); копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с.24-30); копію Витягу з Тарифів користування кредитною карткою (а.с.31); довідку за кредитними лімітами (а.с.22), довідку за картками, виписку по картці за період (а.с.14-21).
Таким чином, рішення суду в частині стягнення розміру заборгованості за тілом кредиту є законним та обґрунтованим, не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.
Дослідивши вказані матеріали, колегія суддів установила, що згідно копії анкети-заяви від 22 вересня 2023 року, а саме – пункту 6 зазначеної заяви, пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0, 000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4% на місяць, що складає 40,8% річних (3,4 х 12), а не 44,4%, що були нараховані банком у період з 22 вересня 2023 року по 01 березня 2025 року та стягнуті судом за результатами розгляду. 
Проте ОСОБА_1 у своїх відзивах на позов та на апеляційну скаргу підтвердила факт укладення нею кредитного договору, отримання нею кредиту, користування кредитними коштами, у тому числі, періодичне часткове погашення кредиту, а також не надала доказів на спростування наданих банком розрахунків заборгованості та не надала власний контррозрахунок.
Своїм правом оскаржити рішення суду відповідач ОСОБА_1 також не скористалася, а суд апеляційної інстанції, за змістом положень ч.1 ст.367 ЦПК України, переглядає справу лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Разом з тим, позивач надав до суду розрахунок заборгованості, згідно якого розмір поточної процентної ставки у період з 22.09.2023 по 01.03.2025 становить 44,4%, а у період з 31.03.2025 по 03.12.2025 - 40,8% (а.с.7-10).
З наданого розрахунку встановлено, що розмір процентної ставки був змінений протягом строку дії кредитного договору в односторонньому порядку банком.
Зазначене суперечить змісту Заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 22 вересня 2023 року та Паспорту споживчого кредиту «Кредитна карта «Вигода».
Згідно цих документів, яким суд надав належну оцінку в рішенні, кредитор і боржник не обумовлювали у письмовому вигляді можливість зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитними коштами, а визначили її як фіксовану. 
При цьому АТ «А-Банк» не надав суду доказів належного погодження із позичальником зміни умов кредитування.
За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про те, що розмір процентів за користування кредитними коштами повинен бути розрахований виключно в межах процентної ставки, погодженої сторонами при укладенні кредитного договору а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають задоволенню лише в межах суми, підтвердженої належним розрахунком за узгодженою сторонами фіксованою ставкою, а саме - в розмірі 8 669 грн. 40 коп.
Крім того, згідно ч.2 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
А тому, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не провів нового розрахунку заборгованості із застосуванням вищої процентної ставки, ніж та, яка була використана самим позивачем при розрахунках заборгованості, є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для скасування рішення.
Будь-яких інших доводів, які б могли вплинути на суть ухваленого у справі судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» – залишити без задоволення.
Рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 27 січня 2026 року в частині, яка оскаржується – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:       Н.К. Височанська

Судді:         О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк