Справа № 521/7984/26
Провадження №2-о/521/324/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя - Плавич І.В.,
секретар судового засідання - Положенцева Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Департамент з питань виконання кримінальних покарань, про встановлення юридичного факту недостовірності інформації та визнання її такою, що не відповідає дійсності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту недостовірності інформації та визнання її такою, що не відповідає дійсності. У заяві вона зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з анонімних електронних адрес «ІНФОРМАЦІЯ_4» та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » були розіслані листи, в яких щодо неї поширено негативні відомості про нібито корупційні зв`язки із судами, Міністерством юстиції та Департаментом з питань виконання кримінальних покарань, неправомірний вплив на розгляд справ, корисливі мотиви у професійній діяльності, а також інші обставини, що, на її думку, принижують честь, гідність і ділову репутацію.
Заявник вказує, що ці відомості є неправдивими, бездоказовими, викладеними як фактичні твердження та такими, що прямо стосуються її особи, професійної діяльності й приватного життя. Вона наголошує, що автори листів є невідомими, тому захист її прав можливий саме в порядку окремого провадження. У зв`язку з цим заявник просить суд встановити юридичний факт недостовірності поширеної в анонімних повідомленнях від 28.04.2026 та 29.04.2026 інформації та визнати її такою, що принижує її честь, гідність і ділову репутацію.
Заявник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, просила розглядати справу за її відсутності.
Представник заінтересованої особи Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Подав письмові пояснення, у яких підтвердив факт надходження анонімних листів до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, зазначавши що сам Департамент не є поширювачем інформації. Просив прийняти законне та обґрунтоване рішення. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28.02.2013 «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до записів послужного списка та трудової книжки ОСОБА_1 з 20.05.2015 по 30.05.2025 проходила службу та працювала в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, у тому числі на посаді завідувачки сектору юридичного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. 
20.01.2022 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (серія ЗР № 21/2953, видане Радою адвокатів Закарпатської області) та наразі здійснюю адвокатську діяльність у встановленому законом порядку, що вбачається з витягу з ЄРАУ.
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з анонімних електронних адрес « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » були розіслані листи, в яких щодо заявника поширено негативні відомості про корупційні зв`язки із судами, Міністерством юстиції України та Департаментом з питань виконання кримінальних покарань, неправомірний вплив на розгляд справ, корисливі мотиви у професійній діяльності.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (абзац 4 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).
Поряд із цим, Конституція України гарантує кожному право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію (частина 4 статті 32).
Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
За змістом статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України («Окреме провадження»).
Судом встановлено, що заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту недостовірної інформації, зокрема, яка надійшла 28.04.2026 та 29.04.2026 з анонімних електронних адрес «ІНФОРМАЦІЯ_4» та « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
В інший спосіб захистити порушені права заявника можливості немає, оскільки як встановлено особа, яка направила повідомлення невідома, встановити її фактично є неможливим, оскільки таку особу неможливо ідентифікувати, що вбачається з відкритих даних сервісу proton.me.
Враховуючи роз`яснення п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року № 1 єдиним законним способом відновити порушені права є встановлення факту недостовірної інформації.
Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 15 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною інформацією вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Згідно статті 2 Закону України "Про інформацію" одним з основних принципів інформаційних відносин є достовірність та повнота інформації.
Судом встановлено, що інформація, яка надійшла 28.04.2026 та 29.04.2026 з анонімних електронних адрес «ІНФОРМАЦІЯ_4» та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не є оціночним судженням, а є фактичними твердженнями про вказані в ній події, оскільки через такі твердження складається негативна думка спільноти про заявника, як про особу, так і про її ділову репутацію.
При цьому, будь-які дані та докази, які їх підтверджують, та які б доводили викладені в цих повідомленнях факти в матеріалах справи відсутні.
На думку суду, вказана інформація та її поширення порушує особисті немайнові права заявника, а також створює негативну думку про неї.
Також матеріали справи міститься повний витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідності та наявності судимості», відповідно до якого заявник не притягалась до кримінальної відповідальності, не занятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває. 
За даними трудової книжки заявник неодноразово отримувала заохочування під час проходження служби в органах ДКВС України, та успішно пройшла перевірку відповідно до Закону України «Про очищення влади», що спростовує інформацію викладену у повідомленнях від 28.04.2026 та від 29.04.2026.
Крім того, з відкритих джерел під час перевірки було встановлено рух адміністративної справи № 420/9778/26 та підтверджено, що процесуальні дії у ній відбувалися у звичайному судовому порядку відповідно до наявних у публічному доступі відомостей. Обставин, які б свідчили про позапроцесуальний вплив на розподіл справи, хід її розгляду чи результат вирішення, матеріали справи не містять та суду не надано.
У відповідності до вимог ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши в сукупності всі обставини справи, суд дійшов висновку, що інформація стосовно заявника не відповідає дійсності, не підтверджена жодними доказами чи конкретними фактичними даними, стосується ділової репутації заявника, викладена у стверджувальній формі, а тому псує та формує негативну соціальну оцінку зі сторони суспільства, завдає шкоди особистим немайновим правам заявника на недоторканість її честі, гідності та репутації, завдаючи шкоди як особистим інтересам, так і професійним відносинам.
Доказів протилежного в ході розгляду справи не встановлено.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт недостовірності інформації відносно ОСОБА_1 , визнати такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка надійшла 29.04.2026 з анонімної електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 

Встановити факт недостовірності інформації відносно ОСОБА_1 , визнати такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, яка надійшла 28.04.2026 з анонімної електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: Департамент з питань виконання кримінальних покарань (ЄДРПОУ - 43501242, вул. Ю. Іллєнка, 81, м. Київ, 04050).

Суддя:       І.В. Плавич