154/1293/26 
3/154/534/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за ч. 1 ст. 51, ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №431915 від 22.03.2026 року зазначено, що ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме 21.03.2026 року о 13.00 год. перебуваючи на вулиці Академіка Глушкова, 50 в місті Володимирі Волинської області, таємно викрала чужі речі, які були у дворі будинку на сушці- куртку білого кольору, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №431914 від 22.03.2026 року зазначено, що ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме 21.03.2026 року о 16.00 год. перебуваючи на вулиці Академіка Глушкова, 48А в місті Володимирі Волинської області, таємно викрала чужі речі, які були у дворі будинку на сушці- жіночі джинси темно-сірого кольору, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КУпАП.
Постановою судді Володимирського міського суду Вітера І.Р. від 12.05.2026 року справи про адміністративні правопорушення № 154/1292/26, провадження № 3/154/533/26, № 154/1293/26, провадження № 3/154/534/26, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 51, ч. 2 ст. 51 КУпАП об`єднано в одне провадження під № 3/154/534/26 та об`єднаній справі присвоєно № 154/1293/26.
В суд ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Заяв та клопотань не надходило.
Факт усвідомлення порушником того, що стосовно неї складено протокол про адміністративне правопорушення і не виявлення ним належної зацікавленості у розгляді її справи, про що свідчить те, що вона не зверталася в суд за інформацією щодо стану розгляду її справи, не з`явилася на судове засідання, з незалежних від суду причин, свідчить про її свідомий намір затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні ОСОБА_1 ,суд прийшов до висновку визнати причину неявки ОСОБА_1  не поважною і розглянути справу за її відсутності, на підставі наявних в справі матеріалів.
Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаних правопорушень підтверджується матеріалами адміністративних справ, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №431915 від 22.03.2026 року, ВАД №431914 від 22.03.2026 р., рапортами працівника Володимирського РВП, заявою ОСОБА_2 від 21.03.2026 року, заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , пояснення самої ОСОБА_1 , фототаблицями, іншими матеріалами справи.
Диспозиція ч.2 ст. 51 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого передбачені ч.1 ст. 51 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №431914 від 22.03.2026 року вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 51 КУпАП, проте до матеріалів адміністративної справи не додано постанову суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51 КУпАП.
Таким чином, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення невірно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 51 КУпАП, а відтак, дії ОСОБА_1 не можна визнати такими, що вчинені особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню та відповідно кваліфікувати її дії за ч.2 ст. 51 КУпАП.
Разом з тим, Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відтак, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 51 КУпАП на ч.1 ст. 51 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36  КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи всі обставини справи, небезпечність вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, вирішуючи питання про застосування виду адміністративного стягнення, з урахуванням з положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, суддя вважає, що стягненням, яке відповідає обставинам скоєних правопорушень, відповідно до ч. 1 ст. 51 КУпАП, є стягнення у вигляді накладення штрафу на користь Держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. 30, 36 ч.2, 40-1, 221, 277, 283-285 КпАП України, на підставі ч.1 ст. 51 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави 665,60 грн. судового збору за наступними реквізитами: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ:37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена у Волинському апеляційному суді протягом 10 днів з дня винесення постанови.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Копію постанови протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Ігор ВІТЕР