Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Справа№200/3092/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М.., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
22 квітня 2026 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний Суд», надійшов позов адвоката Дзісь А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:
- визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2026 року №057050010349 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку №2 періоди роботи з 01.11.1991 по 19.06.1992 року та з 24.04.1996 по 20.12.2000 року відповідно до довідки №17 від 08.11.2021 року, з 21.12.2000 по 09.08.2001 року та з 01.11.2004 по 02.04.2009 року відповідно до довідки №18 від 03.11.2021 року та призначити ОСОБА_1 з 05.01.2026 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що він звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак рішенням відповідача позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає рішення протиправним та таким, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки згідно з відомостями трудової книжки в неї наявний пільговий стаж за Списком №2 для призначення пенсії на пільгових умовах.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області позов не визнало, 15 травня 2026 року надало відзив на адміністративний позов, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутнім необхідним пільговим стажем. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 18.03.1988, оскільки документ надано не в оригіналі. Пільговий стаж відсутній, оскільки довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах від 30.03.2021 № 101 видана ТОВ «Бізнес Архів», від 12.08.2021 № 673/676 видана ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», від 03.11.2021 № 17,18 видані ПАТ «СП Укренергочормет» не відповідають вимогам додатку № 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, пільговий стаж роботи не підтверджено первинними документами, відсутні накази про результати атестації робочих місць за умови праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення та перелік робочих місць професій посад працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Період з 01.07.1992 по 22.04.1996 року можливо буде зарахувати до пільгового стажу після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 заявник не має, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж, право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 заявник набуде після досягнення 60 років, тобто 28.05.2026 року.
18 травня 2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшли письмові пояснення, які мотивовані наступним.
Позивач звернувся із заявою від 05.01.2026 про призначення пенсії за віком відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 – IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). Заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2026 № 057050010349 по зверненню від 05.01.2026 №597, відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058, в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 18.03.1988, оскільки документ надано не в оригіналі. Пільговий стаж відсутній, оскільки довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, від 30.03.2021 № 101, видана ТОВ «Бізнес Архів», від 12.08.2021 № 673/676, видана ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», від 03.11.2021 № 17,18, видані ПАТ «СП Укренергочормет», не відповідають вимогам додатку № 5 Постанови № 637, пільговий стаж роботи не підтверджено первинними документами, відсутні накази про результати атестації робочих місць за умови праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення та перелік робочих місць професій посад працівникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. Період з 01.07.1992 по 22.04.1996 можливо буде зарахувати до пільгового стажу після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах .
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.
Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .
05.01.2026 року ОСОБА_1 , через веб портал ПФУ, звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та надав всі необхідні документи.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області для розгляду заяви позивача від 05.01.2026 року.
Рішенням відповідача від 13.01.2026 № 057050010349 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2. Вік заявника 59 років 7 місяців 08 днів. Страховий стаж - 36 років 07 місяців 24 дня. Пільговий стаж роботи по списку №2 відсутній.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 18.03.1988, оскільки документ надано не в оригіналі.
Пільговий стаж відсутній, оскільки довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах від 30.03.2021 № 101 видана ТОВ «Бізнес Архів», від 12.08.2021 № 673/676 видана ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», від 03.11.2021 № 17,18 видані ПАТ «СП Укренергочормет» не відповідають вимогам додатку № 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, пільговий стаж роботи не підтверджено первинними документами, відсутні накази про результати атестації робочих місць за умови праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення та перелік робочих місць професій посад працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.
Період з 01.07.1992 по 22.04.1996 року можливо буде зарахувати до пільгового стажу після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулась із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються цим законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, […].
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 114 Закону № 1058-ІV визначено право та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV уразі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України та пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Постановою Кабінету Міністрів України N 1028 від 09.12.2015 пункт 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, відповідно до наведених приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.
Суд наголошує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.03.1998 Позивач в спірні періоди працював:
01.11.1997 року прийнято на дільницю № 5 майстром по ремонту устаткування в КСП «Укренергочормет»;
19.06.1992 звільнений за власним бажанням;
24.04.1996 прийнятий на дільницю № 3 майстром по ремонту устаткування в КСП «Укренергочормет»;
21.12.2000 переведений виконавцем робіт на дільницю № 3;
10.08.2001 призначений начальником дільниці № 3;
05.03.2003 переведений заступником начальника дільниці № 3;
01.11.2004 переведений виконробом дільниці № 3;
21.02.2011 переведений в.о. начальника дільниці № 7;
17.08.2011 затверджено на посаду начальника дільниці № 7.
Отже, у спірний період позивач працював за посадами «майстер по ремонту устаткування» та «виконавець робіт».
Суд зазначає, що професія «майстер по ремонту устаткування» включена до Списку № 2 розділу 3 «Металургійне виробництво», підрозділу І «Доменне виробництва», код 2040100б-23362, розділу 3 «Прокатне, колесопрокатне, бандажепрокатне, вилопрокатне, жестекатальне, лудильне, оцинковальне та освинцювальне виробництва. Виробництво рейкових скріплень. Термічна обробка, вирубування та зачистка гарячого металу» код 2040300б-23362 відповідно до постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 та розділу ХІІІ «Електростанції, енергопоїзди, просилове господарство», підрозділ 1 «Підземні теплові електростанції», п. б, код 2140100б-23362 відповідно до постанови КМУ №162 від 11.03.1994
Згідно з довідкою ПрАТ «СП Укренергочормет» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.11.2021 № 17 ОСОБА_1 у період з 01.11.1991 по 19.06.1992 та з 24.04.1996 по 20.12.2000 виконував постійно і повний робочий день ремонтні роботи технічного обладнання у цехах і виробництвах металургійного комбінату «Азовсталь» та завода «Маркохім», що передбачено списком № 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, Законом України №1788 «Про пенсійне забезпечення», постанови КМ УСРС № 10 від 26.01.1991 – розділ ІІІ «Металургійне виробництво», підрозділ І Доменне виробництво, код 2040100б-23362; підрозділ ІІІ Прокатне виробництво – код 2040300б-23362, постанови КМУ № 162 від 11.03.1994, розділ ХІІІ, підрозділ 1, пункт б – код 2140100б-23362.
Підстава видачі: Підстава видачі: технологія ремонтних робіт, штатний розклад, особиста картка ф-Т2 відділу кадрів, накази по висновкам атестації робочих місць.
Згідно з довідкою ПрАТ «СП Укренергочормет» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за рахунок коштів підприємства та організацій за результатами атестації робочих місць за умовами праці від 03.11.2021 № 18 ОСОБА_1 у період з 21.12.2000 по 09.08.2001 та з 01.11.2004 по 02.04.2009 рік працював повний робочий за професією, посадою Виконавець робіт, яка відповідно до Наказу №71 від 02.04.1999 року, наказу №42 від 14.04.2004 року та №101 від 09.12.2009 – атестована відповідно до Постанови КМУ від 01.08.1992 №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».
Також, згідно даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) зокрема періоди роботи з 1999 по 2004 рік обліковуються за кодом спецстажу «ЗПЗ013Б1».
Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства:
код підстави ЗПЗ013Б1 визначає працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Щодо доводів відповідача про те, що довідки від 08.11.2021 № 17 та № 18 не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637, суд враховує наступне.
За пунктом 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
За змістом довідок від 08.11.2021 № 17 та № 18 вбачаються відомості, передбачені пунктом 20 Порядку № 637, зокрема, щодо назви професії (посади) позивача, характеру виконуваної ним роботи, посилання на накази про атестацію робочих місць, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Крім того, саме на підприємство покладаються обов`язки щодо складання довідки, якою підтверджується стаж роботи особи, а тому позивач не може нести тягар відповідальності за не зазначення (неповне зазначення) даних у такій довідці.
Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Оскільки відповідачем не зазначено висновок щодо періоду пільгового стажу позивача, не зазначено причини неврахування відомостей трудової книжки позивача, суд дійшов висновку, що відповідач неповно розглянув надані позивачем документи, не визначився щодо спірних періодів.
Таким чином, відповідачем при винесені спірного рішення необґрунтовано не враховано довідки надані позивачем на підтвердження пільгового стажу, оскільки такі безпосередньо впливають на реалізацію конституційного права позивача на соціальний захист, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано позивачу до пільгового стажу спірного періоду роботи позивача, відповідно до зазначених довідок, що дає право на пенсію на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з метою належного захисту прав позивача, зобов`язати зарахувати до пільгового стажу періоди роботи відповідно до вказаних довідок.
Отже, періоди роботи з 01.11.1991 по 19.06.1992, з 24.04.1996 по 20.12.2000, з 21.12.2000 по 09.08.2001 та з 01.11.2004 по 02.04.2009 підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію, суд зазначає наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати нормизаконута вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідалозакону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинствапри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2026 року №057050010349 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2026 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01.11.1991 по 19.06.1992, з 24.04.1996 по 20.12.2000, з 21.12.2000 по 09.08.2001 та з 01.11.2004 по 02.04.2009.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Частиною 8 статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача треба стягнути належну суму судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд, –
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2026 року №057050010349 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (юридична адреса: м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43; код ЄДРПОУ 21108013) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) від 05.01.2026 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01.11.1991 по 19.06.1992, з 24.04.1996 по 20.12.2000, з 21.12.2000 по 09.08.2001 та з 01.11.2004 по 02.04.2009.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (юридична адреса: м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43; код ЄДРПОУ 21108013) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя М.М. Крилова