УХВАЛА
28 травня 2026 року
м. Київ
справа № 380/16963/22
провадження № 11-228за26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гімона М. М.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Губської О. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Тітова М. Ю., Ткача І. В., 
перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі № 380/16963/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИЛА:
1.  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач), в якому просила: 
- визнати неправомірними, протиправними дії Держави України в особі Кабінету Міністрів України в особі ГУ ПФУ, щодо виплати ОСОБА_2 , учаснику війни інваліду 2 групи, людині поважного віку, 89 років, разової грошової допомоги до 05 травня 2022 року в розмірі 612,00 грн, значно меншому, ніж встановлено статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - трьох мінімальних пенсій (3000 * 3 = 9000 грн); 
- зобов`язати Державу Україну в особі ГУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , учаснику війни, інваліду 2 групи по зору, людині поважного віку, 89 років, разову грошову допомогу до 05 травня 2022 року як особі - учаснику війни, інваліду 2 групи, за 2022 рік відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі трьох мінімальних пенсій: 9000 - 612 = 8388 грн;
- стягнути з ГУ ПФУ моральну шкоду в розмірі 8000 грн, завдану тривалим порушенням.
2. Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 09 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року, у задоволенні позову відмовив.
3. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) ухвалою від 16 травня 2023 року касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 380/16963/22 повернув ОСОБА_2 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку.
4. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 жовтня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами відмовив та залишив постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 380/16963/22 в силі.
5. Касаційний адміністративний суд ухвалою від 11 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишив без руху, а ухвалою від 26 лютого 2024 року відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 380/16963/22. Відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на зазначені судові рішення на підставі пункту 1 частини першої статті 333 КАС України.
6. Касаційний адміністративний суд ухвалою від 10 червня 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року та ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 380/16963/22 на підставі пункту 3 частини першої статті 333 КАС України.
7. 12 травня 2026 року до Касаційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник) про перегляд за виключними обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року, постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року та ухвали Верховного Суду від 10 червня 2024 року у справі № 380/16963/22, в якій заявник просила: 
- допустити процесуальне правонаступництво, визнати ОСОБА_1 правонаступником померлої ОСОБА_2 ; 
- скасувати судові рішення, ухваливши нове рішення про задоволення позову шляхом зобов`язання ГУ ПФУ нарахувати та виплатити недоотриману разову грошову допомогу учаснику війни у розмірі трьох мінімальних пенсій.
8. Касаційний адміністративний суд ухвалою від 18 травня 2026 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання її правонаступником ОСОБА_2 , а заяву про перегляд судових рішень за виключними обставинами повернув без розгляду на підставі частини другої статті 167 КАС України.
9. 19 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 «про перегляд судового рішення за виключними обставинами», в якій заявник, посилаючись на статтю 346 КАС України, просить: 
- визнати наявність виключної правової проблеми у справі № 380/16963/22;
- забезпечити однакове та конституційно узгоджене застосування: статті 52 КАС України; статті 1227 Цивільного кодексу України; статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- усунути порушення права доступу до суду та надмірний процесуальний формалізм;
- забезпечити застосування принципу верховенства права та практики Європейського суду з прав людини;
- врахувати дану скаргу при формуванні правових висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах;
- у межах повноважень Великої Палати Верховного Суду забезпечити ефективний судовий захист порушених прав заявника.
10. Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що Касаційний адміністративний суд допустив низку порушень, що мало наслідком надмірно вузьке тлумачення процесуального правонаступництва і позбавлення спадкоємця права на продовження судового захисту.
11. Проаналізувавши зміст заяви, в якій фактично ставиться питання про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду від 18 травня 2026 року, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову в прийнятті її до розгляду, зважаючи на таке.
12. Згідно із частиною другою статті 6 і частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. У КАС України чітко визначено випадки, коли перегляд судових рішень (залежно від категорії справи) здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду в окремих випадках.
14. Так, за змістом частини третьої статті 292 КАС України Велика Палата Верховного Суду може переглядати в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції в справах, визначених частиною четвертою статті 22 КАС України. 
15. Касаційний перегляд судових рішень Велика Палата Верховного Суду може здійснювати лише за визначених статтями 346 та 347 КАС України передумов. Підстави і порядок передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду та перегляду ухвалених у цих справах судових рішень, установлені зазначеними нормами, є вичерпними.
16. Обов`язковою передумовою для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи за касаційною скаргою її учасника є постановлення судом касаційної інстанції з власної ініціативи чи за клопотанням учасника справи ухвали про її передачу до Великої Палати Верховного Суду з обґрунтуванням підстав, визначених у статті 346 КАС України.
17. З матеріалів заяви та з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що Касаційний адміністративний суд під час постановлення ухвали від 18 травня 2026 року діяв як суд касаційної інстанції і ухвали про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не постановляв.
18. Зазначене свідчить про відсутність передумов для прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, що визначені статтями 292, 346, 347 КАС України. 
19. Водночас заявник звернулася до Великої Палати Верховного Суду із заявою «про перегляд судового рішення за виключними обставинами». Підстави і порядок перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень за виключними обставинами врегульовують статті 361 - 365 КАС України.
20. Частиною першою статті 361 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
21. Згідно із частинами першою та другою статті 365 КАС Українизаява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, який змінив або ухвалив нове судове рішення.
22. Також згідно із частиною третьою статті 365 КАС України Велика Палата Верховного Суду розглядає заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу.
23. Таким чином, до Великої Палати Верховного Суду як суду апеляційної або касаційної інстанції може бути подано заяву про перегляд судових рішень за виключними обставинами з підстав, визначених, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 КАС України, якщо саме Велика Палата Верховного Суду змінила або ухвалила нове судове рішення. Також Велика Палата Верховного Суду переглядає судові рішення, незалежно від того, який суд їх ухвалив, у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом (пункт 3 частини п`ятої статті 361 КАС України).
24. Зі змісту заяви не вбачається вищенаведених передумов для перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення за виключними обставинами. Фактично ОСОБА_1 висловлює незгоду з ухвалою Касаційного адміністративного суду від 18 травня 2026 року і просить Велику Палату Верховного Суду переглянути справу у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми щодо спадкування недоотриманих соціальних виплат.
25. Однак норми КАС України не передбачають можливості оскарження до Великої Палати Верховного Суду судових рішень, ухвалених Касаційним адміністративним судом як судом касаційної інстанції, оскільки за приписами частини п`ятої статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають.
26. Отже, Велика Палата Верховного Суду не наділена повноваженнями ані переглядати судові рішення суду касаційної інстанції, які є остаточними, ані самостійно вирішувати питання про наявність / відсутність у справах виключної правової проблеми із самостійним прийняттям таких справ до свого розгляду. Для цього, як уже зазначалося, мають існувати відповідні передумови, визначені КАС України, які у цій справі відсутні.
27. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви  ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі № 380/16963/22.
Керуючись статтями 22, 24, 292, 346, 347, 355 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі № 380/16963/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Заяву з доданими до неї матеріалами повернути заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 
Суддя-доповідач М. М. Гімон
Судді:		О. О. Банасько		Н. М. Мартинюк	
		О. Л. Булейко		К. М. Пільков	
		О. А. Губська		С. О. Погрібний	
		Л. Ю. Кишакевич		Н. С. Стефанів	
		В. В. Король		М. Ю. Тітов	
		О. В. Кривенда		І. В. Ткач	
		М. В. Мазур