Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Справа№200/6538/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України, відповідно до якої просить суд:
1. У межах позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким зобов`язати його: 
1.1 скасувати рішення від жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24; 
1.2 включити до обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку; 
1.3 залучити обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 надану ним оптимізацію та розрахунок розміру пенсію; 
1.4 повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 08 червня 2022 року з урахуванням висновків рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24, висновків суду викладених у новому судовому рішенні; 
1.5 стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення, а сумі 15 347 (п`ятнадцять тисяч триста сорок сім), 68 грн. (у межах перерахованої суми пенсії з доплатами за місяць) негайно; 
1.6 стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 57 532 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн.; 
1.7 стягнути на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі яка виникне яка виникне на час винесення судового рішення; 
1.8 винести окрему ухвалу якою визнати протиправними дії службової (посадової особи) у не виконанні накладених зобов`язань щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; 
1.9 зобов`язати притягнути до відповідальності службову особу віну у не виконанні накладених зобов`язань щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 . 
2. У межах позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області: 
2.1 винести окрему ухвалу якою визнати протиправними дії службової (посадової) особи при зміні заробітної плати з системі персоніфікованого обліку на заробітну плату з нульовими показниками да відмову у залученні власної оптимізації заробітної плати при обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ; 
2.2 зобов`язати притягнути до відповідальності службову особу віну у незаконній зміні заробітної плати з системі персоніфікованого обліку на заробітну плату з нульовими показниками да відмову у залученні власної оптимізації заробітної плати при обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 . 
3. У межах позовних вимог до Пенсійного Фонду України: 
3.1 винести окрему ухвалу, якою визнати протиправними дії щодо службової бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року; 
3.2 зобов`язати притягнути до відповідальності службову особу віну у бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення № 057250004479 від 12 липня 2022 року, Позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при цьому індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати (після оптимізації) становив – 1,38406; середньомісячний і сам розмір пенсії склав – 5 652,95 грн.
Дане рішення було оскаржене Позивачем у судовому порядку і рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24 було визнано незаконним та скасовано рішення № 057250004479 від 12 липня 2022 року, зобов`язано Відповідача 2 зарахувати до страхового стажу роботи Позивача період з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.08.2025 3 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 04.06.2024, по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014 та повторно розглянути заяву Позивача від 08.06.2022 року про призначення пенсії та призначити йому пенсію за віком у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон № 345-VI) з 08.06.2022 року з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Вказане рішення суду набуло законної сили 19 вересня 2024 року.
18 квітня 2024 року Позивач через веб портал Пенсійного фонду України звернувся з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок про заробітну плату, яку було розглянуте за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області. Рішенням Відповідача 3 № 057250004479 від 24 квітня 2024 року, Позивачу було відмовлено у зарахуванні довідок про заробітну плату і перерахуванні пенсії. Дане рішення було оскаржене Позивачем у судовому порядку і Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року по справі № 200/6983/24 було скасовано рішення № 057250004479 від 24 квітня 2024 року, та було зобов`язано Відповідача 3 зарахувати надані Позивачем довідки про заробітну плату та перерахувати пенсію згідно поданій заяві від 18 квітня 2024 року. 
Вказане рішення суду набуло законної сили 03 березня 2025 року.
Рішенням № 057250004479 від 12 березня 2025 року Відповідач 3 зарахував надані Позивачем довідки про заробітну плату та перерахував пенсію з 01 травня 2024 року, згідно поданій заяві від 18 квітня 2024 року.
Переглядаючи дані своєї пенсійної справи Позивач виявив, що у жовтні 2024 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24, Відповідачем 2, був зарахований до страхового та пільгового стажу період з 01 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року та повторно розглянута заява Позивача від 08 червня 2022 року про призначення пенсії та рішенням № 057250004479 від 22 жовтня 2024 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.1 ст.114 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № № 345-VI і те що йому нарахована пенсія у розмірі 11 624,87 грн.
Індивідуальний коефіцієнт для обчислення (після оптимізації) зменшився у порівнянні з обрахованим 1,38406 у рішенні Відповідача 3 № 057250004479 від 24 квітня 2024 року і становив – 1,31667. Проаналізувавши розрахунки Позивач виявив що за період з 01.03.2010 по 06.12.2010 не була внесена заробітна плата за даний період а також не виключення з розрахунку місяців з невигідною зарплатою (оптимізація), яка значно погіршувала розмір пенсії Позивача.
Позивач звернувся до Відповідача 3 12 листопада 2024 року через веб портал Пенсійного Фонду України, номер звернення ВЕБ-15001-Ф-С-24-182236.
13 листопада 2024 року Відповідач 2 перенаправив заяву Позивача, Відповідачу 1 : "Направляємо за належністю на розгляд звернення ОСОБА_1 за місцем перебування на обліку. Про результати розгляду звернення просимо повідомити автора звернення.".
05 грудня 2024 року Позивач отримав від Відповідача 1 відповідь, але відповіді на питання про відсутність заробітної плати у розрахунку за період з 01.03.2010 по 06.12.2010 Позивач так і не отримав.
10 грудня 2024 року Позивач повторно звернувся до Відповідача 1 через веб портал Пенсійного Фонду України номер звернення ВЕБ-05001-Ф-С-24-198404.
26 грудня 2024 року Позивач отримав від Відповідача 2 відповідь згідно якої він зазначає: "За даними Форми ОК-5 “Індивідуальні відомості про застраховану особу” за період з 01.03.2010 по 06.12.2010 по страхувальнику ВП “Шахта Україна” ДП “Селидіввугілля” наявні суми заробітку для нарахування пенсії, але відсутні позначки про сплату страхових внесків. Оскільки, в реєстрі відсутні дані про сплату єдиного соціального внеску, то вказаний період врахований до страхового стажу (за рішенням суду), а заробітна плата внесена з нульовими показниками. ".
Позивач звернувся до Пенсійного Фонду України 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року зі скаргами. Відповіді надано не було.
З 1 березня 2025 року було збільшено показник середньої заробітної плати. Коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати склав – 1,046 і відповідно збільшився розмір пенсії. Відповідач 2 рішенням № 057250004479 від 25 березня 2025 року провів перерахунок пенсії Позивача , який з доплатами після перерахунку склав 14 481,82 грн. 
Ознайомившись з рішенням № 057250004479 від 25 березня 2025 року Позивач виявив у ньому очевидні арифметичні помилки виходячи з наступного: - індивідуальний коефіцієнт для обчислення – 1,57354; - середній заробіток за 3 попередні роки (2019-2021 роки) – 10 846,37 грн. ; - коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП –1,046; - середній заробіток за 3 попередні роки збільшений на коефіцієнт показник ЗП – 10 846,37* 1,046 = 11 345,303 грн.; - середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 11345,303*1,57354=17 852,28 грн.; - сума пенсії відповідно до ст.8 Закону № 345-VI – 17 852,288 * 0,8 = 14 281,83 грн. Доплати до пенсії: - доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 7 років) – 135,38 грн. ; - надбавка 100 грн на індексації 01.03.2023 – 100,00 грн. ; - надбавка 100 грн на індексації 01.03.2024 – 100,00 грн. 
Тобто сума до виплати повинна складати: 14 281,83+135,38 +100,00+100,00= 14 617,21 грн., але у рішенні чомусь вказана сума складає - 14 481, 82 грн. 
Також була проведена оптимізація заробітної плати яка погіршувала розмір пенсії.
22 квітня 2025 року, у відповідь на свою заяву, Позивач отримав від Відповідача 1 лист де він зазначив: "Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №200/877/24 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 виконані Головним управлінням в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства. Інші зобов`язання, зокрема, щодо проведення оптимізації в зазначених вище рішеннях суду відсутні. Долучені Вами до звернення розрахунки розміру пенсії не відповідають вимогам чинного законодавства. Рекомендуємо Вам ознайомитись з положеннями статей 27, 28 Закону №1058. Вдячні за порозуміння. ".
30 квітня 2025 року Позивач звернувся до Відповідача 1 через веб портал Пенсійного Фонду України (номер звернення ВЕБ-05001-Ф-С-25-078514), де зазначив про відсутність зрозумілих відповідей на конкретно поставлені питання. До звернення був додано власна проведена оптимізація та розрахунок розміру пенсії.
16 травня 2025 року отримав від Відповідача 1 лист, де зазначив про те що: " В жовтні 2024 року на виконання рішення суду №1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянуло Вашу заяву та провело перерахунок пенсії з 08.06.2022, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010 та до пільгового стажу вище зазначені періоди. При цьому заробітна плата за період з 01.03.2010 по 06.12.2010 врахована нульовим значенням для розрахунку середньомісячної заробітної плати, оскільки в рішенні суду №1 відсутні зобов`язання щодо врахування заробітку за даними персоніфікованого обліку. ".
Усі зазначені дії та бездіяльність Відповідачів стали підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал – залишено без руху.
Встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом якого позивач має надати до суду: квитанцію про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі; уточнену позовну заяву з викладенням позовних вимог у відповідності до КАС України із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог, конкретизувавши, яких саме дій відповідачів стосуються позовні вимоги, які саме дії позивач вважає такими, що порушили його законні права та інтереси, а також із наведенням реквізитів сторін відповідно до приписів статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України; обґрунтовану заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними і додати докази поважності причин пропуску такого строку; засвідчену належним чином копію спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від жовтня 2024 року.
Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви по справі №200/6538/25 – задоволено частково.
Продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал.
Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви, протягом якого позивач має надати до суду: квитанцію про сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі; уточнену позовну заяву з викладенням позовних вимог у відповідності до КАС України із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог, конкретизувавши, яких саме дій відповідачів стосуються позовні вимоги, які саме дії позивач вважає такими, що порушили його законні права та інтереси, а також із наведенням реквізитів сторін відповідно до приписів статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України; обґрунтовану заяву про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними і додати докази поважності причин пропуску такого строку; засвідчену належним чином копію спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від жовтня 2024 року.
18 вересня 2025 року від Позивача надійшла уточнена позовна заява із наведенням реквізитів сторін відповідно до приписів статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.
До суду надана заява про звільнення Позивача від сплати судового збору, яка обгрунтована тим, що Позивач недотримує крім пенсії ні яких інших доходів. Його пенсія (дохід) за попередній (2024) календарний рік, згідно довідки про доходи, склала 82 357 (вісімдесят дві тисячі триста п`ятдесят сім),64 грн. При цьому 5% від доходу позивача за 2024 календарний рік, складає – 82 357,64*5% = 4 117,88 грн. а сума судового збору складає – 5 089,36 грн.
До суду також надана заява щодо допуску до суду громадянина ОСОБА_1 та відкриття адміністративного провадження на підставі відсутності строкових обмежень та в не пропущенні строку звернення до адміністративного суду.
Вищевказана заява обгрунтована тим, що Позивач має вважати щодо відсутності підстав в частині застосування судом шестимісячного строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, згідно вимог ч.2 ст. 122 КАС України. Поряд із цим, зазначає, що Позивач в межах вирішення у досудовому порядку, виявивши у жовтні 2024 року не відповідність розрахунку розміру пенсії закону, вже 12 листопада 2024 року звернувся зі скаргою до Відповідача 1, далі все намагалось вирішуватись з Відповідачем 2, після формальної відмови у перерахунку розміру пенсії, Позивач двічі звертався до Відповідача 4, останнє звернення датоване 26 березня 2025 року, але відповіді він так і не надав, 25 серпня 2025 року Позивач звернувся до суду с позовною заявою, тобто у межах шестимісячного строку встановленого ч.4 ст. 122 КАС України.
Відповідно до уточненої позовної заяви, Позивачем уточнено позовні вимоги, згідно яких просить суд:
1. Для можливості встановлення відповідного відповідача/відповідачів, витребувати рішення №057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24 разом розрахунком розміру пенсії. 
2. Встановити відповідного відповідача/відповідачів відповідального за винесення рішення №057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року, у частині розрахунку розміру пенсії. 
3. Зобов`язати встановленого відповідача/відповідачів судом відповідального за винесення рішення №057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року: 
3.1 скасувати рішення № 057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року, в частині розрахунку розміру пенсії; 
3.2 зобов`язати включити до обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку; 
3.3 зобов`язати залучити обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 надану ним оптимізацію та розрахунок розміру пенсії; 
3.4 зобов`язати здійснити повторний розрахунок розміру пенсії з урахуванням викладених у п.п. 3.2 та 3.3 вимог до обрахунку розміру пенсії та висновків суду викладених у новому судовому рішенні та залучити його до рішення № 057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року, в частині розрахунку розміру пенсії; 
3.5 винести окрему ухвалу якою визнати протиправними дії службової (посадової особи) у не виконанні накладених зобов`язань при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ; 3.6 зобов`язати притягнути до відповідальності службову особу віну у не виконанні накладених зобов`язань розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 . 
4.У межах позовних вимог до Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:
4.1 стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення, а сумі 15 347 (п`ятнадцять тисяч триста сорок сім),68 грн. (у межах перерахованої суми пенсії з доплатами за місяць) негайно; 
4.2 стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 57 532 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн.; 
4.3 стягнути на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3% річних у сумі яка виникне яка виникне на час винесення судового рішення. 
5. У межах позовних вимог до Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області якими зобов`язати його: 
5.1 скасувати рішення № 057250004479 від 12 березня 20225 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком на пільгових мовах від 18 квітня 2024 року, в частині перерахунку розміру пенсії; 
5.2 провести новий перерахунок розміру на підставі нового розрахунку розміру пенсії до оновленого рішення № 057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року, в частині розрахунку розміру пенсії та довідок про заробітну плату 
6. У межах позовних вимог до Пенсійного Фонду України: 
6.1 встановити службову/посадову особу віну відсутності дій/бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року; 
6.2 винести окрему ухвалу, якою визнати протиправними дії щодо службової бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року; 
6.3 зобов`язати притягнути до відповідальності встановлену службову особу віну у бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року.
Ухвалою суду від 23.09.2025 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал Позивачу.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року – скасовано, а справу № 200/6538/25 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.02.2026 визначено головуючим суддею Галатіну О.О.
Ухвалою суду від 03 березня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал.
Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6538/25. 
Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору – задоволено частково.
Відстрочено сплату судового збору за подання позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал, до винесення рішення у справі. 
Витребувано від Відповідачів:
- матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.
Запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.
До суду від представника Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зокрема зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі №200/877/24, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2024, ОСОБА_1 до страхового стажу зараховано період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014 та призначено пенсію відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 08.06.2022. Пенсію обчислено з урахуванням 41 року 08 місяців 19 днів страхового стажу, у тому числі 16 додаткових років за роботу за Списком №1, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80% від заробітку) та з урахуванням заробітної плати, визначеної за періоди: роботи з 01.07.2000 по 31.12.2010 (у тому числі період з 01.03.2010 по 31.12.2010 внесено з нульовим значенням), з 01.06.2011 по 31.12.2011, з 01.11.2013 по 31.03.2014; отримання допомоги по безробіттю з 16.07.2014 по 10.07.2015; роботи з 01.03.2016 по 31.07.2016, з 01.09.2016 по 30.06.2022.
Правомірність застосування коефіцієнту заробітної плати пов`язується з тим, що заробітну плату оптимізовано згідно ч. 1 ст. 40 Закону №1058 автоматизованим способом та виключено 58 невигідних місяців в межах 10%, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення — 1,31667 (при виконанні рішення суду), а після перерахунку — 1,57354 (з урахуванням довідки про заробітну плату за 1993- 1998 роки).
Крім того, вказує на те, що Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про заподіяння позивачу моральної шкоди.
Зазначає, що відповідачем в автоматичному режимі здійснюється перерахунок пенсії позивача з урахуванням збільшення показника заробітної плати та прожиткового мінімуму. 
Позовна заява Позивача є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
У відповіді на відзив, позивач підтримав доводи, що викладені у позлвній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі, зокрема, зазначивши, що Відповідач 2 фактично самоусунувся від виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №200/877/24, передавши виконання зазначеного судового рішення Відповідачу 1. Саме Відповідач 1 фактично здійснив перерахунок пенсії Позивача при виконанні зазначеного судового рішення. Відповідно саме Відповідач 1повинен надати суду пояснення щодо правомірності своїх дій при здійсненні перерахунку пенсії Позивача та застосуванні норм пенсійного законодавства України. Разом з тим наданий відзив Відповідача 2 містить пояснення щодо правомірності здійснення перерахунку пенсії Позивача, які ним не вчинялися, оскільки відповідні дії фактично виконувалися Відповідачем 1. Також, вказує на те, що заявлена сума моральної шкоди є наслідком сукупного впливу дій відповідачів на права Позивача.
До суду від представника Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява позивача від 18.04.2024 про перерахунок пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про що свідчить рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року у справі № 200/6983/24. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №200/6983/24, яке залишено без змін Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2024 року про здійснення перерахунку пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії №100 від 08 червня 2022 року та № 101 від 08 червня 2022 року, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», та висновків суду, викладених у рішенні. На виконання вказаного рішення суду від 11.11.2024 по справі №200/6983/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 12.03.2025 прийнято рішення № 057250004479 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідок про заробітну плату з 01.05.2024.
Отже, за наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не приймалось жодного рішення за результатом розгляду документів Черкашина В Ф та не вчинялись будь-які протиправні дії або бездіяльність у відношення ОСОБА_1 .
Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення, а сумі 15 347 (п`ятнадцять тисяч триста сорок сім) 68 грн. (у межах перерахованої суми пенсії з доплатами за місяць) негайно, Головне управління зазначає, що суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. Враховуючи, що у даній справі спір виник не з приводу виплати пенсії, а позивачем оскаржується відмова в перерахунку пенсії, тобто відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ще не здійснено, а тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні. Щодо негайного виконання в цій частині позовних вимог, Головне управління зазначає, що ця вимога є похідною від вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення, а сумі 15 347 (п`ятнадцять тисяч триста сорок сім) 68 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 57 532 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн, Головне управління зазначає, що сам лише факт порушення прав Позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.
Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3% річних у сумі яка виникне яка виникне на час винесення судового рішення, Головне управління зазначає, що між сторонами справи відсутні договірні зобов`язання щодо нарахування та виплати пенсії, оскільки вказане питання, а саме - своєчасна виплата пенсії, врегульоване спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує на те, що в цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому положення статей 549 та 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин.
З огляду на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, слід відмовити в повному обсязі.
До суду від представника Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 18.04.2024 позивач подав заяву через веб-портал про перерахунок пенсії, надавши довідки про заробіток для обчислення пенсії видані ДП “Селидіввугілля” Відокремлений підрозділ “Шахта Курахівська” від 08.06.2022 № 100, № 101 за період роботи з березня 1993 по липень 1998. За результатами розгляду звернення за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області в результаті розгляду заяви від 18.04.2024 та винесено рішення про відмову від 24.04.2024 № 057250004479.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля”. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 200/6983/24 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 залишено без змін. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 набрало законної сили 04.03.2025.
На виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 Головним управлінням 12.03.2025 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля” та відповідно до рішення 057250004479 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням для розрахунку пенсії довідок про заробітну плату № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.05.2024. Розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 по справі №200/6983/24 з 01.05.2024 становить 13853,76 грн. 
Що стосується винесеного рішення № 057250004479 від 22.10.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до заяви від 08.06.2022 зазначає, що спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області дане звернення не опрацьовувалося. Таким чином, з наведених норм законодавства та досліджених обставин справи не може бути встановлено протиправності в діях Головного управління щодо проведення перерахунку пенсії позивачу, дії Головного управління є правомірними, а вимоги позивача необгрунтованими.
У відповіді на відзив, Позивач зокрема зазначив, що у нього відсутні дані про те який саме орган Пенсійного фонду України виконував дії по повторному перегляду заяви відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24. Під час з`ясування Позивачем обставин виконання судового рішення 1 встановлено, що, хоча обов`язок з його виконання був покладений на Відповідача 2, фактично останній усунувся від його виконання, а всі дії щодо виконання судового рішення здійснювалися Відповідачем 1. З огляду на відсутність у Позивача інформації щодо того, який саме орган Пенсійного фонду України здійснював дії з повторного розгляду заяви та приймав рішення №057250004479 від 22 жовтня 2024 року, Позивач обґрунтовано звернувся до суду з клопотанням про витребування відповідного рішення разом із розрахунком пенсії та встановлення належного відповідача.
Також, зазначає, що Відповідачем 1 не надано жодних заперечень щодо наведених у позовній заяві обставин, зокрема щодо права Позивача на проведення власної оптимізації заробітної плати, а також щодо безпідставної заміни наявних показників заробітної плати.
Вказує, що Відповідач 1 був зобов`язаний повідомити Позивача про необхідність уточнення періодів для виключення із розрахунку заробітної плати, а саме — надати можливість подати власну оптимізацію або надати згоду на проведення такої оптимізації автоматизованим способом.
Однак Відповідач 1 цього обов`язку не виконав, не повідомив Позивача про необхідність визначення періодів для оптимізації та самостійно здійснив відповідні дії, чим порушив право Позивача на участь у процедурі визначення складових розрахунку пенсії. 
За таких обставин доводи Позивача в цій частині підлягають врахуванню судом як такі, що не спростовані Відповідачем 1.
Крім того, зауважує, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про системне, тривале та послідовне порушення прав Позивача з боку Відповідача 1 при виконанні судового рішення та здійсненні перерахунку пенсії. Внаслідок таких дій Позивач протягом тривалого часу, починаючи з 2022 року, не отримує належний йому відповідно до закону розмір пенсії, що призвело до утворення заборгованості та систематичного недоотримання частини законного доходу. Зазначає, що між протиправними діями Відповідача 1 та моральною шкодою, завданою Позивачу, існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Також, посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц відповідно до якої вбачається, що стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір, закон або рішення суду). Оскільки нарахування та виплата пенсії є грошовим зобов`язанням, що виникає безпосередньо із Закону № 1058-IV, Позивач має на захист своїх майнових інтересів шляхом стягнення передбачених законом сум за весь період прострочення.
Поряд із цим, вказує на те, що при обрахунку розміру пенсії Відповідачем 1 було безпідставно змінено дані персоніфікованого обліку: наявні відомості про заробітну плату за період з 01.03.2010 по 31.12.2010 року були замінені на нульові показники, що прямо вплинуло на заниження розміру пенсії. Без згоди Позивача, Відповідачем 1 було здійснено так звану “оптимізацію” заробітної плати шляхом виключення невигідних періодів, що є втручанням у права Позивача та суперечить вимогам законодавства. Таким чином, перерахунок пенсії фактично був здійснений, однак із новими порушеннями, що і є предметом оскарження у даній справі.
Доводи Відповідача 1 про відсутність підстав для негайного виконання рішення суду є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач 1 помилково стверджує, що у даній справі рішення матиме виключно зобов`язальний характер та не підлягатиме негайному виконанню. Разом з тим, предметом позову у даній справі є не лише зобов`язання вчинити певні дії, а й стягнення конкретно визначених грошових сум, зокрема заборгованості по пенсії.
До суду від представника Пенсійного Фонду України було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що Головні управління та Пенсійний фонд України є різними самостійними юридичними особами з різною юрисдикцією та компетенцією. Функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями територіальних органів Фонду.
До Пенсійного фонду України надійшли скарги Позивача 24.02.2025 за № ВЕБ-28000-Ф-С-25-033453 (вх. № 9551/Ч-2800-25 від 27.02.2025), 26.03.2025 за № ВЕБ-28000-Ф-С-25-055751 (вх. № 15372/Ч-2800-25 від 27.03.2025) та на електронну пошту Пенсійного фонду України від 07.04.2025 (вх. № 17386/Ч-2800-25 від 08.04.2025), які дублюють одна одну, та в яких, зокрема, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області №057250004479 від 22.10.2024, зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області згідно рішення зарахувати до страхового стажу відповідні періоди роботи.
За результатами розгляду скарги Позивачу надана відповідь листом від 19.09.2025 № 2800-030203-8/62586. У відповіді Пенсійного фонду України Позивачу було надані роз`яснення, щодо умов та норм зарахування стажу роботи, порядку обчислення заробітної плати у відповідності до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а також проведено аналіз виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду у справах № 200/877/24 та № 200/6983/24. Як вбачається з відповіді Пенсійного фонду України, що викладена у листі від 19.09.2025 № 2800-030203-8/62586, вона надана виходячи правового регулювання питання, заявленого у зверненні, та дискреційних повноважень територіальних органів Фонду, що само по собі, як і незгода Позивача з відповіддю, не може слугувати підставою для висновку про протиправність дій Фонду.
На дату фактичного розгляду Донецьким окружним судом цієї справи, лист Пенсійного фонду України від 19.09.2025 № 2800-030203-8/62586 був отриманий Позивачем як через ВЕБ портал Пенсійного фонду України – 21.09.2025, так і на електронну пошту – 19.09.2025. Таким чином вимоги Позивача до Пенсійного фонду України, зазначені у п. 3 позовної заяви - є неактуальними.
Також зазначає, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, пов`язаних з виконанням судових рішень.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Стосовно пропуску строку звернення позивача з даним позовом, суд зазначає, що частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Дійсно, цим кодексом, зокрема частиною 2 статті 122 встановлено загальний строк звернення до суду особою за захистом своїх порушених прав, у шість місяців.
В той час, частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Тому суд вважає, що у даному випадку, позивач строків звернення до суду із позовом не пропустив, оскільки, на підставі вказаного вище закону, він має право захистити своє право на отримання виплати нарахованої йому пенсії, без обмеження будь-яким строком.
Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, суд встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.06.2022 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року по справі № 200/877/24 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ), Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (вулиця Зодчих, 22, Вінниця, Вінницька область, 21005, ЄДРПОУ 13322403), Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська область, місто Одеса, вулиця Канатна, будинок 83, ЄДРПОУ20987385) про визнання дій протиправними, зобов*язання вчинити певні дії, - задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №057250004479 від 14.06.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . 
Зобов*язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014. Зобов*язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2022 року про призначення пенсії та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 114 Закону України 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та ст. 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI ,,Про підвищення престижності шахтарської праці ” з 08.06.2022 року з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Вищевказане рішення набуло законної сили 19.09.2024, відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі №200/877/24, ГУ ПФУ в Одеській області, ОСОБА_1 до страхового стажу зараховано період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014 та призначено пенсію відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 08.06.2022. 
Пенсію обчислено з урахуванням 41 року 08 місяців 19 днів страхового стажу, у тому числі 16 додаткових років за роботу за Списком №1, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80% від заробітку) та з урахуванням заробітної плати, визначеної за періоди: роботи з 01.07.2000 по 31.12.2010 (у тому числі період з 01.03.2010 по 31.12.2010 внесено з нульовим значенням), з 01.06.2011 по 31.12.2011, з 01.11.2013 по 31.03.2014; отримання допомоги по безробіттю з 16.07.2014 по 10.07.2015; роботи з 01.03.2016 по 31.07.2016, з 01.09.2016 по 30.06.2022.
Вищевказане підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 , протоколом перерахунку пенсії від 18.10.2024, РІШЕННЯ 057250004479 та розрахунком заробітної плати, відповідно до якого вбачається, що періоди з 01.08.2000 по 30.09.2000, з 01.02.2001 по 31.07.2001, з 01.03.2010 по 31.12.2010 внесено з нульовим значенням; сума коефіціентів заробітньої плати - 384.01202 (до оптимізації); сума коефіціентів заробітньої плати -351.47684 (після оптимізації); кількість місяців, виключених оптимізацією – 30 (в межах 10%); кількість місяців, виключених додатково – 28 (понад 10%). 
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Одеській області від 03.10.2024 №1500-0304-9/151186, направленого ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2024 по справі №200/877/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), до страхового стажу зараховано період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014. Вищезазначені періоди зараховані до страхового та пільгового стажу з 08.06.2022 з урахуванням вимог відповідно пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону України 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI ,,Про підвищення престижності шахтарської праці”. У зв`язку із зазначеним, просить ініціювати перевірку та доопрацювати ЕПС №057250004479 ОСОБА_1 
18.04.2024 позивач подав заяву через веб-портал про перерахунок пенсії, надавши довідки про заробіток для обчислення пенсії видані ДП “Селидіввугілля” Відокремлений підрозділ “Шахта Курахівська” від 08.06.2022 № 100, № 101 за період роботи з березня 1993 по липень 1998.
За результатами розгляду звернення за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області в результаті розгляду заяви від 18.04.2024 та винесено рішення про відмову від 24.04.2024 № 057250004479.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (ЄДРПОУ 21390940, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 057250004479 від 24 квітня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у зарахуванні довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2024 року про здійснення перерахунку пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії №100 від 08 червня 2022 року та № 101 від 08 червня 2022 року, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», та висновків суду, викладених у рішенні.
Вказане рішення набуло законної сили 04.03.2025, відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.
На виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 12.03.2025 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля” та відповідно до рішення 057250004479 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням для розрахунку пенсії довідок про заробітну плату № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.05.2024.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 12.03.2025 №2500-0306-9/17391, направленого ГУ ПФУ в Донецькій області вбачається, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля”. Відповідно постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 200/6983/24 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 залишене без змін, набрало законної сили та підлягає виконанню. У зв`язку із зазначеним, просить ініціювати перевірку електронної пенсійної справи після доопрацювання спеціалістом.
Вищевказане підтверджується матеріалами пенсійної справи, зокрема, протоколом перерахунку пенсії від 12.03.2025, орган ПФУ - 5725 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Селидове), підстава - Згідно рішення суду справи №200/6983/24 від 11.11.2024.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.12.2024 № 34973-32093/Ч-02/8-0500/24, у відповідь на заяву позивача від 10.12.2024 № ВЕБ-05001-Ф-С-24-198404, яке зареєстроване за № 32093/Ч-0500-24, зокрема зазначено, що пенсію Позивачу обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 8 місяців 19 днів, в тому числі додаткові роки за списком № 1 – 16 років.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 200/877/24 Позивачу зараховано до страхового стажу роботи період з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014. 
Оскільки, в реєстрі відсутні дані про сплату єдиного соціального внеску, то вказаний період врахований до страхового стажу (за рішенням суду), а заробітна плата внесена з нульовими показниками.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії Позивача визначено за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2022. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати – 1,31667, а середньомісячний заробіток – 14281,09 грн (10846,37 * 1,31667).
Відповідно до даних Форми ОК-5 “Індивідуальні відомості про застраховану особу” за період з 01.03.2010 по 06.12.2010 по страхувальнику ВП “Шахта Україна” ДП “Селидіввугілля” наявні суми заробітку для нарахування пенсії, але відсутні позначки про сплату страхових внесків.
Позивач, вважаючи порушеним своє право на проведення власної оптимізації заробітної плати, а також щодо безпідставної заміни наявних показників заробітної плати, звернувся до суду із даним позовом.
Крім того, вважаючи, що Відповідач “прострочив виконання грошового зобов`язання” встановленого в Законі, таким чином він зобов`язаний виконати його з нарахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Щодо неврахування заробітної плати за період з 01.03.2010 по 06.12.2010 при обрахунку пенсії при її призначенні, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України “Про пенсійне забезпечення”.
Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС Україниїх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.
Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”). 
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як вже встановлено судом, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі №200/877/24, ГУ ПФУ в Одеській області, ОСОБА_1 до страхового стажу зараховано період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010, до пільгового стажу роботи періоди з 13.03.2000 по 03.10.2000, з 11.01.2001 по 19.08.2001, з 20.08.2001 по 02.11.2001, з 01.03.2002 по 01.03.2002, з 01.07.2002 по 11.07.2002, з 01.08.2002 по 05.08.2002, з 09.09.2002 по 27.03.2003, з 01.04.2004 по 03.04.2004, з 01.05.2005 по 03.05.2005, з 01.08.2005 по 01.08.2005, з 01.07.2007 по 03.07.2007, з 01.01.2008 по 03.01.2008, з 01.03.2008 по 01.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.06.2008 по 03.06.2008, з 01.11.2008 по 01.11.2008, з 24.02.2010 по 28.02.2010, з 01.03.2010 по 06.12.2010, з 01.06.2011 по 02.12.2011, з 04.11.2013 по 17.03.2014 та призначено пенсію відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 08.06.2022. 
Пенсію обчислено з урахуванням 41 року 08 місяців 19 днів страхового стажу, у тому числі 16 додаткових років за роботу за Списком №1, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (80% від заробітку) та з урахуванням заробітної плати, визначеної за періоди: роботи з 01.07.2000 по 31.12.2010 (у тому числі період з 01.03.2010 по 31.12.2010 внесено з нульовим значенням), з 01.06.2011 по 31.12.2011, з 01.11.2013 по 31.03.2014; отримання допомоги по безробіттю з 16.07.2014 по 10.07.2015; роботи з 01.03.2016 по 31.07.2016, з 01.09.2016 по 30.06.2022.
Вищевказане підтверджується розрахунком стажу ОСОБА_1 , протоколом перерахунку пенсії від 18.10.2024, РІШЕННЯ 057250004479 та розрахунком заробітної плати.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.12.2024 № 34973-32093/Ч-02/8-0500/24, у відповідь на заяву позивача від 10.12.2024 № ВЕБ-05001-Ф-С-24-198404, яке зареєстроване за № 32093/Ч-0500-24, зокрема зазначено, що оскільки, в реєстрі відсутні дані про сплату єдиного соціального внеску, то вказаний період врахований до страхового стажу (за рішенням суду), а заробітна плата внесена з нульовими показниками.
Щодо посилання на відсутність відомостей на підтвердження сплати страхових внесків за спірний період як підставу для неврахування заробітної плати за період з 01.03.2010 по 06.12.2010, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).
Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.
За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Таким чином суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.
Отже, позивач не може нести відповідальності та зазнавати негативних наслідків через невиконання (неналежне виконання) страхувальником - роботодавцем його обов`язків щодо сплати страхових внесків, подання інформації до реєстру застрахованих осіб тощо.
Враховуючи вищезазначене та те, що повторний розгляд заяви Позивача від про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснювався саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, суд з урахуванням положень частини 2 статті 9 КАС України, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у вказаній частині шляхом:
Визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010 для обчислення пенсії під час її призначення.
Відповідно до положень частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області обов`язку здійснити з 08.06.2022 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення, в сумі 15 347 (п`ятнадцять тисяч триста сорок сім),68 грн. (у межах перерахованої суми пенсії з доплатами за місяць) негайно, суд зазначає наступне.
Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року чітко визначено, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення є передчасними, оскільки на даний час не вирішено питання щодо перерахунку та виплати пенсії, а позивачем не доведено підстав, які б свідчили про порушення його конституційних прав, таким чином позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення (виплати) пенсії за один місяць, згідно ст. 371 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні суду звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
Враховуючи, що в даному випадку судом не ухвалено рішення про стягнення певних сум з відповідача, відсутні підстави для звернення до негайного виконання цього рішення суду.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 57 532 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн., суд зазначає наступне.
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до положень частини 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму , виходячи із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з пунктом 9 Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.
В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що протиправною бездіяльністю відповідача їй завдано моральної шкоди.
Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.
Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, не підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виплатити 3% річних у сумі яка виникне яка виникне на час винесення судового рішення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.
Поряд з цим, стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд враховує, що за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, від 24.10.2011 у справі №6-38цс11).
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570.
Суд зазначає, що між сторонами справи, а саме: позивачем та відповідачем відсутні договірні зобов`язання щодо нарахування та виплати пенсії, оскільки вказане питання, а саме - своєчасна виплата пенсії, врегульоване спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, як положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, так і положення ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у кореспонденції із нормами Закону України від 19.10.2000р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" запроваджують рівнозначні та однакові за правовою природою міри майнової відповідальності за вчинення одного і того ж діяння - порушення суб`єктом владних повноважень строку проведення грошового платежу з виплати пенсії.
Відтак, у силу приписів ст. 61 Конституції України положення наведених норм закону не можуть застосовуватись одночасно, а пріоритет у застосуванні належить віддати положенням ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у поєднанні із положеннями Закону України від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" як спеціальним нормам права у сфері пенсійного забезпечення.
У постанові від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц Великою Палатою Верховного Суду сформовано висновок, відповідно до якого приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.
За результатами системного аналізу законодавчих приписів, які регулюють спірні відносини, та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та пенсійним органом, як суб`єктом владних повноважень, відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача, шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.
Таким чином, в цій справі у відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, тому положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних відносин.
Отже, підстави для стягнення на користь позивача суми 3% річних та втрат від інфляції відсутні.
Вказана правова позиція щодо застосування положень статті 625 ЦК України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постановах Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №804/871/16, від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570, від 08.02.2018 у справі №826/22867/15.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області якими зобов`язати скасувати рішення № 057250004479 від 12 березня 20225 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком на пільгових мовах від 18 квітня 2024 року, в частині перерахунку розміру пенсії; провести новий перерахунок розміру на підставі нового розрахунку розміру пенсії до оновленого рішення № 057250004479 від 22 жовтня 2024 року про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових мовах від 08 червня 2022 року, в частині розрахунку розміру пенсії та довідок про заробітну плату, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом та про що зазначено вище, Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (ЄДРПОУ 21390940, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 057250004479 від 24 квітня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у зарахуванні довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 квітня 2024 року про здійснення перерахунку пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії №100 від 08 червня 2022 року та № 101 від 08 червня 2022 року, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», та висновків суду, викладених у рішенні.
Вказане рішення набуло законної сили 04.03.2025, відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.
На виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.11.2024 у справі №200/6983/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 12.03.2025 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.04.2024 про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату при перерахунку пенсії № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля” та відповідно до рішення 057250004479 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням для розрахунку пенсії довідок про заробітну плату № 100 від 08.06.2022 та № 101 від 08.06.2022, виданих Відокремленим підрозділом “Шахта Курахівська” ДП “Селидіввугілля” з 01.05.2024.
Вищевказане підтверджується матеріалами пенсійної справи, зокрема, протоколом перерахунку пенсії від 12.03.2025, підстава - Згідно рішення суду справи №200/6983/24 від 11.11.2024.
Поряд із цим, рішення № 057250004479 від 22.10.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до заяви від 08.06.2022 Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не приймалось.
Крім того, рішення № 057250004479 від 22.10.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до заяви від 08.06.2022 взагалі відсутнє в матеріалах пенсійної справи Позивача.
Жодного доказу наявності вказаного рішення № 057250004479 від 22.10.2024 до суду надано не було.
Таким чином, позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині: 3.5 винести окрему ухвалу якою визнати протиправними дії службової (посадової особи) у не виконанні накладених зобов`язань при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ; 3.6 зобов`язати притягнути до відповідальності службову особу віну у не виконанні накладених зобов`язань розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ; 6.1 встановити службову/посадову особу віну відсутності дій/бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року; 6.2 винести окрему ухвалу, якою визнати протиправними дії щодо службової бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року; 6.3 зобов`язати притягнути до відповідальності встановлену службову особу віну у бездіяльності щодо скарг ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України від 24 лютого 2025 року та 26 березня 2025 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, четвертої та п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
Згідно з частиною шостою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (окрему ухвалу). 
Тобто, в рамках виконання рішення суду. 
Згідно ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.
Суд зауважує, що постановлення окремої ухвали це право суду, а не обов`язок.
Враховуючи те, що судом не встановлено, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів порушення закону, що свідчить про необґрунтованість заявлених вимог позивача тому в цій частині позову слід відмовити.
Крім того, суд не наділений повноваженнями встановлювати службову/посадову особу, що винна у бездіяльності щодо розгляду скарг та заяв Позивача.
Таким чином, позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).
Відповідно до ухвали суду від 03 березня 2026 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору – задоволено частково.
Відстрочено сплату судового збору за подання позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал, до винесення рішення у справі.
Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року встановлено, що позивачем заявлена одна немайнова вимога про скасування рішення про перегляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 08 червня 2022 року в частині розрахунку розміру пенсії.
Відповідно до позовних вимог, позивач, зокрема, просить: 1.5 стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість по пенсії яка виникне на час винесення судового рішення, а сумі 15 347 (п`ятнадцять тисяч триста сорок сім), 68 грн. (у межах перерахованої суми пенсії з доплатами за місяць) негайно; 1.6 стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 57 532 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн.; 1.7 стягнути на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі яка виникне яка виникне на час винесення судового рішення; – що є майновими вимогами.
Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI також передбачено, що ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Як вже встановлено судом вище, позивачем заявлені: одна немайнова та три майнові позовні вимоги.
Відповідно ст. 4 Закону «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору».
Таким чином, за подання даної позовної заяви підлягає сплата судового збору у розмірі 3875,84 грн (968,96х4).
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволенні позовних вимог в частині , а в частині решти позовних вимог відмовити, таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн та стягненню з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2906,88 грн.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, Пенсійного фонду України про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості з пенсії, стягнення моральної шкоди, стягнення інфляційних втрат, винесення окремих ухвал – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з 01.03.2010 по 06.12.2010 для обчислення пенсії під час її призначення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 08.06.2022 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 01 березня 2010 року по 06 грудня 2010 року, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2906,88 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Галатіна