Справа № 559/5770/25 
Провадження № 2/559/763/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року         місто Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача.
Представник ТзОВ «Фінпром Маркет» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 17.05.2025 між ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №71289911 за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 грн. строком на 30 днів та 03.05.2025 Договір позики №8923939 за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2500 грн. строком на 360 днів. Вказані Договори позики укладені у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. 16.10.2025 між ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено Договір факторингу №16/10/25-02. Відповідно до реєстру боржників від 16.10.2025 до Договору факторингу, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки за Договором№71289911 у розмірі 20 700 грн. та за Договором №8923939 у розмірі 9536,25 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінпром Маркет», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінпром Маркет» у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 30 236,25 грн. та судові витрати у справі. 
Представниця відповідачки адвокат Цокало Т.М. подала відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка позовні вимоги визнає частково. Щодо договору позики №71289911 зазначає, що не погоджується із сумою боргу в частині стягнення пені в розмірі 12 000 грн. відповідно до ЗУ №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», зокрема щодо списання кредитодавцем нарахованої неустойки, нарахованої в період воєнного стану. Також сторона відповідача не погоджується в частині стягнення комісії в розмірі 900 грн. Тому вважає, що вимоги позивача за даним договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 7800 грн., з яких 6000 грн. – тіло кредиту та 1800 грн. – нараховані відсотки. Щодо заборгованості за Договором позики №8923939 також заперечує щодо стягнення неустойки у розмірі 4875 грн., яка нарахована в період воєнного стану. Тому в цій частині ОСОБА_1 визнає позовні вимоги у розмірі 4661,25 грн., з яких: 2500 грн. – тіло кредиту та 2161,25 грн. – нараховані відсотки. Тому просить задовольнити позовні вимоги частково, а також здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, в тому числі стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» понесені відповідачкою судові витрати. 
Представниця позивача подала відповідь на відзив, згідно якої вказує, що нарахування комісії за надання кредиту передбачене умовами Договору позики, з якими відповідачка була ознайомлена та підписала його. Тому вважає, що нарахування комісії за надання кредиту є правомірним та таким, що повністю відповідає умовам договору. Також, заперечує щодо витрат відповідача на правничу допомогу, вважає, що витрати. Які відповідач планує понести у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 9500 грн. є завищеними у малозначній справі та не відповідають обсягу наданих адвокатом послуг, що полягають у надання усної консультації та написанні відзиву. Також зазначає, що такі витрати значно перевищують заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу позивача у розмірі 4500 грн. 
Крім того, представниця позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, за якою просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:
- за Договором позики №№71289911 в розмірі 8700 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту, 1800 грн. – нараховані відсотки та 900 грн. – комісія;
- за Договором позики №8923939 у розмірі 4661,25 грн., з яких: 2500 грн. – тіло кредиту та 2161,25 грн. – відсотки. 
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 
22.01.2026 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, що надійшли до суду впродовж лютого 2026 року. 
Відповідачка ухвалу про відкриття провадження отримала 04.02.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Наявний відзив від 05.02.2026. В подальшому позивач 16.02.2026 згідно заяви зменшив позовні вимоги, по суті фактично погодившись із частиною заперечень сторони відповідача.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 
Судом встановлено, що 17.05.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений Договір позики №71289911, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачці було надано кредит у розмірі 6000 грн. Строк кредитування 30 днів (п.2.2 Договору). Згідно умов Договору денна процентна ставка складає 0,85% від суми кредиту за кожен день користування. Комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 900 грн. (а.с.17-20).
Згідно Додатку №1 до Договору позики, сторонами погоджено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7530 грн., з яких 6000 – сума кредиту за договором та 630 грн. – проценти, 900 грн. - комісія (а.с.21).
Крім того, 15.06.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору позики, якою сторони погодили продовжити строк користування кредитом ще на 30 днів. Так, строк кредитування становить 60 днів. У Додатку №1 сторонами погоджено розмір та дату внесення платежів (а.с.22-23).
Відповідно до Довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ідентифікований ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Ідентифікація клієнта здійснювалася при укладені таких договорів: №71289911 від 17.05.2025 та №15161683 від 15.06.2025 (а.с.24).
Укладаючи вищевказаний Договір відповідачка та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 6000 грн. шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_2 ТОВ Фінансова компанія «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів, що підтверджується довідкою про успішність операції: дата 17.05.2025; сума 6000 грн., отримувач ОСОБА_1 та електронною квитанцією від 17.05.2025 (а.с.24 зворот, 25).
Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 16.10.2025 заборгованість відповідачки за Договором позики №71289911 складає 20700 грн., з яких 6000 грн. – основний бог, 1800 грн.. – заборгованість за відсотками, 900 грн. – комісія за надання кредиту та 15 000 грн. – пеня. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання умов договору, здійснила часткову оплату за Договором №71289911 на суму 630 грн. Вказана сума відображена у розрахунку заборгованості (а.с.15 зворот-16). 
Крім того, 03.05.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №8923939 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачці було надано кредит у розмірі 2500 грн. Строк кредитування 360 днів (п.2.2 Договору). Згідно умов Договору денна процентна ставка складає 0,95% від суми кредиту за кожен день користування. Комісія за надання кредиту 17,285% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 431,25 грн. (а.с.27-30).
Відповідно до Довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ідентифікований ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Ідентифікація клієнта здійснювалася при укладені договору №8923939 від 03.05.2025 (а.с.31 зворот).
Видача коштів здійснювала безготівково шляхом зарахування на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою АТ «Юнекс Банк» про успішність операції від 05.11.2025 (а.с.32).
Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості за Договором №8923939 станом на 16.10.2025 заборгованість відповідачки за кредитом складає 9536,25 грн., з яких 2500 грн. – основний бог, 2161,25 грн. – заборгованість за відсотками та 4875 грн. – пеня. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 на виконання умов договору, здійснила часткову оплату на суму 1268,75 грн. Вказана сума відображена у розрахунку заборгованості (а.с.26). 
Належність банківської картки № НОМЕР_3 ОСОБА_1 та зарахування на вказану картку грошових коштів у розмірі 600 грн. та 2500 грн. підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк».
16.10.2025 між ТОВ «Фінпром Маркет» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінпром Маркет» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.34-35).
На виконання умов Договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» сплатило ТОВ «Фінпром Маркет» грошові кошти у розмірі 3 500 000 грн., 5 821 023,72 грн. та 3 306 227,99 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с.39 зворот-41).
Відповідно до реєстру боржників №16/10/25-02 від 16.10.2025 до Договору факторингу, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором №71289911 у розмірі 20700 грн., з яких 6000 грн. – заборгованість за основним боргом, 1800 грн. – заборгованість за відсотками, 900 грн. – комісія та 12 000 грн. – пеня. Вказана сума відображена і у розрахунку заборгованості наданому позивачем (а.с.36 зворот-37, 6).
Відповідно до реєстру боржників №16/10/25-01 від 16.10.2025 до Договору факторингу, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором №8923939 у розмірі 9536,25 грн., з яких 2500 грн. – заборгованість за основним боргом, 2161,25 грн. – заборгованість за відсотками та 4875 грн. - пеня (а.с.38).
IV. Норми права, які застосував суд.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.  Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 17.05.2025 Договору позики №71289911, за яким ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 6000 грн. та 03.05.2025 Договору кредитної лінії №8923939, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 2500 грн.  ОСОБА_1  будучи вільною в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договорів, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Факт отримання грошових коштів повністю підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачкою у відзиві на позовну заяву. ТОВ «Фінпром Маркет» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.
Суми, які підлягають стягненню (з урахуванням поданої представником позивача заяви про зменшення позовних вимог) відповідають умовам Договору №71289911 та Договору №8923939, згідно наданих первісним кредитором розрахунків заборгованості, нарахування відсотків здійснювалося за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до закінчення дії кредитного договору лише на залишок неповернутої суми. Також, суд приймає до уваги, що відповідачка у відзиві на позовну заяву визнає заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за обома договорами, тому задовольняє позовні вимоги в цій частині. 
Щодо стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 900 грн. за Договором №71289911 суд зазначає, що комісія є одноразовим платежем, який стягується виключно на етапі ініціювання та видачі кредиту для покриття операційних витрат фінансової установи на формування кредитної справи. Зазначений платіж не має характеру щомісячної плати за управління кредитом чи моніторинг заборгованості, а тому договірна умова не підпадає під ознаки нікчемності. Протягом дії договору відповідачка не зверталася до суду з позовом про визнання умов договору щодо нарахування комісії за надання кредиту недійсними з підстав несправедливості. За таких обставин, заперечення відповідачки щодо неправомірності одноразової комісії, заявлені лише на стадії судового розгляду про стягнення боргу, оцінюються судом критично та відхиляються
Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Розподіляючи судові витрати на професійну правничу допомогу, заявлені сторонами, суд виходить із принципу пропорційності, закріпленого статтями 141, 142 ЦПК України. 
Оскільки первісна ціна позову становила 30 236,25 грн., а позивачем було зменшено позовні вимоги до 13 361,25 грн., які відповідач визнав, частка задоволених вимог складає 44%, а частка вимог, від яких позивач відмовився — 56%. За таких обставин, на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеній частині позову в розмірі 1 980 грн. 
Водночас, відповідач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу в частині вимог, від яких позивач відмовився шляхом їх зменшення. ОСОБА_1 просить стягнути витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 9500 грн. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Разом з тим, у постановах Верховного Суду неодноразово висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Враховуючи наведене вище, ціну позову, а також те, що справа розглядалася у спрощеному провадженні без виклику сторін, розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідачки в даній справі не є співмірним з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, суд вважає, що витрати на правничу допомогу відповідачки, яка полягала у написані відзиву на позовну заяву, мають становити 4500 грн. (аналогічно розміру витрат позивача). Відтак витрати відповідачки на правничу допомогу в частині вимог, від яких позивач відмовився, становлять 2520 грн. 
З метою спрощення процедури виконання судового рішення, процесуальної економії та забезпечення балансу інтересів сторін, суд вважає за необхідне провести взаємозалік витрат на професійну правничу допомогу та стягнути різницю на користь тієї сторони, чия сума до відшкодування є більшою.
Крім того, з відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1070,45 грн. (13361,25 грн. х 2422,40 грн. / 30 236,25 грн.)
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію суд - 
УХВАЛИВ:
позов задовольнити: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості у загальному розмірі 13 361 (тринадцять тисяч триста шістдесят одна) гривня 25 копійок, з яких:
- за Договором позики №71289911 від 17.05.2025 у розмірі 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень 00 копійок, з яких: 6000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 1800 грн. – заборгованість за відсотками та 900 грн. - комісія;
- за Договором №8923939 від 03.05.2025 у розмірі 4 661 (чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 25 копійок, з яких: 2500 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 2161,25 грн. - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1070 (одна тисяча сімдесят) гривень 45 копійок.
Провести взаємозалік витрат на професійну правничу допомогу, понесених сторонами, за результатами якого стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1  різницю у витратах на правничу допомогу в розмірі 540 (п`ятсот сорок) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», місцезнаходження: вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, м. Ірпінь, ЄДРПОУ 43311346.
Представник позивача: Ткаченко Юлія Олегівна, РНОКПП НОМЕР_4 , електронна адреса  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представниця відповідачки: адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_5 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_3 

Суддя        О.Ю. Жуковська