179/260/26
2/179/550/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року   с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого - судді Кравченко О.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Пантєлєєвої Д.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, третя особа – державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, 
В С Т А Н О В И В:
До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Салтисюк Юрій Валерійович, з позовом до Магдалинівської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно по праву спадкування за заповітом.
В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із:
- житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; 
- земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої на території АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1222382500:04:001:0756;
- земельної ділянки площею 0,1660 га, розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1222382500:04:001:0757, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 
- земельної ділянки площею 7,48 га, розташованої на території Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222382500:01:001:0642. 
22.03.2004 ОСОБА_2 склала заповіт, згідно все своє майно заповіла ОСОБА_1 . 
30.08.2019 Магдалинівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 заведена спадкова справа №133/2019 щодо спадкування прав та обов`язків померлої матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На підставі поданої позивачкою заяви, нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищенаведені земельні ділянки, однак постановою від 23.12.2025 нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначений будинок майно. 
Разом з цим, право власності спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами підтверджено шляхом внесення відповідного облікового (реєстраційного) запису до погосподарської книги №5 в с.Жданівка Самарівського (попередня назва Магдалинівського) району Дніпропетровської області, з присвоєнням номеру об`єкта ПГО 04321, що підтверджено випискою з погосподарської книги. 
Житловий будинок, який входить до складу спадщини ОСОБА_2 , був побудований в 1965 році, та відповідно будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , що також підтверджено технічною інвентаризацією нерухомого майна, проведеною КП «Самарівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», та відображено у відповідному технічному паспорті на житловий будинок. 
Таким чином, у разі реєстрації збудованих у 1960-1986 роках будинків достатнім є подання технічного паспорта, який по своїй суті підтверджує факт відповідності будинку будівельним нормам і стандартам. 
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, а також той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 зазначена в погосподарській книзі, запис в якій стосувався обліку будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , маються достатні підстави для визначення її власником вказаного будинку, що підтверджується відповідним записом в погосподарській книзі. 
Позивач, реалізуючи свої права спадкоємця після смерті ОСОБА_2 , у визначеному законом порядку та строки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак не має можливості реалізувати своє право на отримання у власність об`єкта нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом, в зв`язку з отриманням відповідної відмови нотаріуса. 
Внаслідок вищевказаних обставин своє порушене право щодо визнання права власності в порядку спадкування відносно житлового будинку, позивач вважає за можливе захистити в судовому порядку. 
На підставі викладеного просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та має наступні технічні характеристики: А1-1 – житловий будинок, 1965 року забудови, загальною площею 55,3м2, житловою площе 22,6м2; «а2» - прибудова; «Б» - літня кухня; «б2» - прибудова; «б3» - навіс; «В» - навіс; «Г» - літній душ; «Д» - сарай; «ПГ» - погріб; «Е» - вбиральня; «Ж» - сарай; «З» - сарай; «И» - сарай; «ПГ2» - погріб; «К» - скважина; «№1» - ворота; «№2» - огорожа. 
Ухвалою від 25 лютого 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Витребувано з Магдалинівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою від 25 березня 2026 року підготовче провадження закрито, цивільна справа призначена до судового розгляду. 
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Салтисюк Ю.В, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Представник відповідача Магдалинівської селищної ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення згідно вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. 
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. 
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.1972, виданим Жданівським сільським відділом РАЦС Магдалинівського району Дніпропетровської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.12.1993, виданим виконкомом Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с.15-16). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, про що було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 28.05.2019 (а. с.14).
Відповідно до заповіту від 23.03.2004, посвідченого секретарем виконавчого комітету Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №59, ОСОБА_2 усе своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.77). 
30.08.2019 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері, державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. заведено спадкову справу №133/2019 щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18). 
23.12.2025 державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0756, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.23).
23.12.2025 державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,1660 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0757, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.25).
23.12.2025 державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 7,4800 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0642, яка розташована на території Магдалинівської селищної ради (Жданівської сільської ради) Самарівського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.27).
Постановою державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. від 23.12.2025 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене майно померлого (а.с.3). 
Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с.49-60), інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , окрім позивачки ОСОБА_1 , відсутні. 
Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , складеного 22.10.2025 на замовлення ОСОБА_1 , домоволодіння складається з житлового будинку (літ.А1-1 в технічному паспорті), прибудови (літ. а2, а3, б2), літньої кухні (літ.Б), навісу (літ.б3, В), літнього душу, вбиральні (літ.Г, Е), погріб (ПГ, ПГ2), скважина (літ.К), огорожа (№1, №2). Загальна площа будинку складає 55,3 м2, житлова – 22,6 м2. Житловий будинок та господарські споруди побудовані у 1965 році (а.с.19-22). 
Відповідно до витягу з погосподарської книги, виданого виконавчим комітетом старостинського округу № 1 Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області, в АДРЕСА_1 погосподарської книзі №5, номер об`єкта ПГО 04321 відкритий на гр. ОСОБА_2 . Характеристика житлової площі: загальна проща житлового будинку «А1-1» 55,3 кв.м.., житлова площа житлового будинку «А1-1» 22,6 кв.м. (а.с.32). 
Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства «Самарівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 22.10.2025 №0/662/03-25, право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в КП «Самарівське МБТІ ДОР» не зареєстровано (а.с.31).
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав №469681356 від 24.03.2026, право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 55,3 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м., зареєстроване за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66). 
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
Оскільки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя залишила заповіт, яким все своє майно заповіла доньці, ОСОБА_1 , в даному випадку спадкування здійснюється за заповітом. 
З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері, ОСОБА_2 , інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні.
За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (з 03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також витягу з погосподарської книги, житловий будинок, а також господарські будівлі та споруди збудовані у 1965 році. 
З 1948 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" та постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків".
Згідно зі статтею 1 Указу кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.
Пункт 2 Постанови визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.
Тобто ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №95, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №19-32/319), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (із змінами та доповненнями) затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553) - для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, в установлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належало померлій ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з погосподарської книги виконавчого комітету старостинського округу №1 Магдалинівської селищної ради, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №469681356 від 24.03.2026. 
Крім того, суд приймає до уваги, що померлій ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 1222382500:04:001:0756, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка також розташована за адресою: АДРЕСА_1 та на яку державним нотаріусом позивачці 23.12.2025 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 
Враховуючи те, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої матері, з урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 13, 79, 80-81, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступні технічні характеристики: «А1-1» – житловий будинок, 1965 року забудови, загальною площею 55,3 м2, житловою площе 22,6 м2; «а2» - прибудова; «Б» - літня кухня; «б2» - прибудова; «б3» - навіс; «В» - навіс; «Г» - літній душ; «Д» - сарай; «ПГ» - погріб; «Е» - вбиральня; «Ж» - сарай; «З» - сарай; «И» - сарай; «ПГ2» - погріб; «К» - скважина; «№1» - ворота; «№2» - огорожа
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи: 

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Відповідач – Магдалинівська селищна рада Самарівського району Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 04338405, місцезнаходження: 51100, Дніпропетровська область, Самарівський район, с-ще Магдалинівка, вул.Центральна, буд.46. 
Третя особа: Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко Вікторія Борисівна, місцезнаходження: 51100, Дніпропетровська область, Самарівський район, с-ще Магдалинівка, вул.Центральна, 32. 

Повний текст рішення складений 29.06.2026.

Суддя        О.Ю.Кравченко