ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року
м. Київ
справа № 554/8946/22
провадження № 51-2842 км 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12022170420001245 від 29 червня 2022 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком від 15 березня 2022 рокуШевченківського(Октябрського) районного суду м. Полтава за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і звільненого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, працюючого продавцем-консультантом у ТОВ «Солді-Лтава», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК, 
за касаційною скаргоюзаступника керівника Полтавської обласної прокуратури  ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 травня 2025 року стосовно засуджених ОСОБА_6 ОСОБА_9 .
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 21 червня 2024 рокуОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК, з урахуванням вимог ст. 72 КК, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 15 березня 2022 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць.
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_6 у строк покарання період попереднього ув`язненняз29 липня 2022 року до 21 червня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк покарання  ухвалено рахувати з 21 червня 2024 року.
До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_6 на його користь 4500 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього - 5500 грн.
Цим вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та відповідно до ч. 1 ст. 76 КК покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів і стягнення процесуальних витрат.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна з корисливим мотивом, вчиненого повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, за детально викладених у вироку обставин.
27 червня 2022 року в період з 11:00 до 11:50 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні третього під`їзду на бульв. Боровиковського,5 у м. Полтаві, маючи вільний доступ, викрали дитячий велосипед «Profi», чим заподіяли майнову шкоду потерпілій ОСОБА_12 на суму 1933,33 грн.
29 червня 2022 року близько 17:22, перебуваючи в приміщенні першого під`їзду на вул. Степового Фронту, 32 у м. Полтаві, пошкодивши замок від підсобного приміщення, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед «Pride Rocket Sora SG1601R00102», чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 9000 грн.
05 липня 2022 року близько 13:30, перебуваючи в приміщенні першого під`їзду на вул. Гетьмана Сагайдачного, 8 у м. Полтаві, маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали самокат із дисковим гальмом «Sport Vida SV-ME0001», заподіявши ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 3153,60 грн.
08 липня 2022 року в період з 12:00 по 19:00, перебуваючи в приміщенні тамбура, розташованого перед входом до квартир    АДРЕСА_3 , маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед марки «Формула» та самокат підлітковий «Scooter Urban», спричинивши потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 2806,33 грн.
09 липня 2022 року в період з 15:00 по 21:00, перебуваючи в приміщенні поблизу квартири АДРЕСА_4 , маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед марки «CORSO» та трюковий самокат «Amigo Stunt», чим заподіяли потерпілій ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 5431,09 грн.
11 липня 2022 року близько 12:00, перебуваючи в приміщенні поблизу квартири АДРЕСА_5 , маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед марки «Кінетік Шторм», чим спричинили майнову шкоду потерпілому ОСОБА_17 на суму 8299,20 грн.
18 липня 2022 року в період з 08:00 до 17:20, перебуваючи на п`ятому поверсі в приміщенні першого під`їзду корпусу 2 на вул. Героїв АТО, 116 у м. Полтаві, маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед марки «Txed Bike», заподіявши потерпілій ОСОБА_18 майнову шкоду на суму 2500 грн.
19 липня 2022 року, в період з 13:00 по 13:30, перебуваючи у приміщенні другого під`їзду корпусу 4 багатоповерхового будинку на АДРЕСА_6 , маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали спортивний велосипед марки «Pinin Farina», спричинивши потерпілій ОСОБА_19 майнову шкоду на суму 6566 грн.
21 липня 2022 року близько 14:00, перебуваючи в другому під`їзді багатоповерхового будинку на АДРЕСА_7 , маючи вільний доступ, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед марки «Titanium Еxtreme», чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 4500 грн.
22 липня 2022 року близько 12:00, перебуваючи в другому під`їзді багатоповерхового будинку на АДРЕСА_8 , пошкодивши вушко для навісного замка, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали велосипед марки «Cross Bike» вартістю 6630 грн, належний ОСОБА_20 , та велосипед марки «Formula» вартістю 8716,75 грн, належний ОСОБА_21 , чим заподіяли потерпілим майнову шкоду на зазначені суми. 
24 липня 2022 року в період з 11:40 до 16:00, перебуваючи у шостому під`їзді корпусу 2 багатоповерхового будинку на АДРЕСА_9 , пошкодивши замок від комірного приміщення, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 викрали два дитячих велосипеди марки «Winer» та «Profi», заподіявши потерпілій ОСОБА_22 майнову шкоду на загальну суму 12000 грн.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 травня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишено без задоволення.
Виключено з мотивувальної частини вироку Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 21 червня 2024 року вказівку про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, за епізодом від 27 червня 2022 року щодо потерпілої ОСОБА_12 , на підставі п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку із втратою чинності законом, що встановлював кримінальну протиправність діяння.
В іншій частині вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, якаїї подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме недодержання прав обвинуваченого  ОСОБА_7 й незакриття кримінального провадження стосовно  ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК за епізодом від 27 червня 2022 року, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанціїта призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд апеляційної інстанції:
- приймаючи рішення за епізодом крадіжки від 27 червня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , виключив із мотивувальної частини вироку суду першої інстанції від 21 червня 2024 року вказівку про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за вказаним епізодом, без закриття кримінального провадження на підставі п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у зв`язку із чим не постановив відповідної ухвали, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення та забезпечити права і законні інтереси учасників провадження;
- не врахував вимог п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. 417, ст. 479 -2 КПК та висновку об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21), відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння;
- не звернув уваги на те, що в суді першої інстанції, а також під час перегляду кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, установлено, що  ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , 27 червня 2022 року викрали дитячий велосипед «Profi», чим заподіяли майнову шкоду потерпілій ОСОБА_12 на суму 1933,33 грн, а тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 404 КПК, суд мав підстави ухвалити рішення про закриття кримінального провадження на користь обвинуваченого ОСОБА_7 , що покращує процесуальне становище останнього, в інтересах якого апеляційна скарга не подавалася;
- при цьому не застосував згаданих положень КПК, не врахував висновку об`єднаної палати Верховного Суду та не ухвалив відповідного рішення в цій частині;
- залишивши без змін вирок місцевого суду в цій частині, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закону, який підлягає застосуванню, оскільки розмір збитків, завданих потерпілій ОСОБА_12 1933,33 грн за епізодом від 27 червня 2022 року, не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який станом на 01 січня 2022 року становив 2481 грн.
Від учасників касаційного провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило.
До суду касаційної інстанції від засудженого ОСОБА_7 надійшло клопотання, у якому він просив розглянути провадження без його участі та не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК. 
Позиції інших учасників судового провадження 
Прокурор ОСОБА_5 частково підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити частково, а ухвалу суду апеляційної інстанції ? змінити.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 не заперечував щодо часткового задоволення касаційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції в тому числі є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412, 413КПК.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 370 КПК судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Щодо доводів прокурора в касаційній скарзі проістотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, і полягає в незакритті судом апеляційної інстанції кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 і  ОСОБА_7 з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1, п. 1-2 ч. 2 ст. 284, ч. 2 ст. 404, ст. 417, ст. 479 -2 КПК, та неврахуванні висновку об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21), Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.
За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно з п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 цієї статті КПК, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.
З огляду на положення вказаної статті КПК, Суд вважає необґрунтованим посилання прокурора в касаційній скарзі на незастосування апеляційним судом п.1-2 ч. 2 ст. 284 КПК, оскільки згадана норма КПК застосовується у разі заперечення обвинуваченого проти закриття за цією підставою, однак у кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді, навпаки, обвинувачений ОСОБА_6 просив суд вирішити питання в цій частині, а саме закрити кримінальне провадження.
Суд апеляційної інстанції,переглядаючи вирок у порядку апеляційної процедури за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_6 , урахувавши положення Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ), дійшов висновку про те, що розмір збитків, необхідних для притягнення до кримінальної відповідальності за епізодом від 27 червня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК, перевищує завдану потерпілій ОСОБА_12 кримінальним правопорушенням суму майнової шкоди.
При цьому, врахувавши думку обвинуваченого, який у судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлено кримінальну протиправність діяння, суд апеляційної інстанції прийняв рішення про виключення з мотивувальної частини вироку місцевого суду вказівки стосовно визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, за епізодом від 27 червня 2022 року щодо потерпілої ОСОБА_12 .
Із цим рішенням апеляційного суду колегія суддів погоджується з огляду на таке.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, крім епізоду таємного викрадення майна потерпілої  ОСОБА_12  від 27 червня 2022 року, який виключено з вироку місцевого суду, ОСОБА_6 і  ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення майна, повторно, за попередньою змовою, в умовах воєнного стану щодо інших потерпілих:  ОСОБА_13 на суму 9000 грн (епізод від 29 червня 2022 року), ОСОБА_14 на суму 3153,60 грн (епізод від 05 липня 2022 року), ОСОБА_15 на суму 2806,33 грн (епізод від 08 липня 2022 року), ОСОБА_16 на загальну суму 5431,09 грн (епізод від 09 липня 2022 року), ОСОБА_17 на суму 8299,20 грн (епізод від 11 липня 2022 року), ОСОБА_18 на суму 2500 грн (епізод від 18 липня 2022 року), ОСОБА_19 на суму 6566 грн (епізод від 19 липня 2022 року), ОСОБА_11 на суму 4500 грн (епізод від 21 липня 2022 року), ОСОБА_21 на суму 8716,75 грн (епізод від 22 липня 2022 року), ОСОБА_22 на загальну суму 12 000 грн (епізод від 24 липня 2022 року).
Ураховуючи наведене вище та з огляду на положення ст. 284 КПК, суд апеляційної інстанції не приймав рішення про закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК стосовно ОСОБА_6 , у тому числі й щодо ОСОБА_7 , що узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 09 січня 2025 року (справа № 161/8760/22).
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає доводи прокурора в цій частині необґрунтованими, тому судові рішення в цій частині необхідно залишити без зміни.
Положеннями ч. 2 ст. 433 КПК регламентовано, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Якщо задоволення скарги дає підстави для прийняття рішення на користь інших засуджених, від яких не надійшли скарги, суд касаційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
З огляду на зазначені вище положення кримінального процесуального закону та вимоги прокурора в касаційній скарзі про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково касаційну скаргу прокурора та змінити судові рішення, постановлені в кримінальному провадженні стосовно засудженого ОСОБА_7 , оскільки станом на момент касаційного розгляду набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-IX, яким внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Згідно із ч. 5 підрозд. 1 розд. ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.
Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 вчинив 27 червня 2022 року (епізод стосовно потерпілої  ОСОБА_12 ). 
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.
Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого наставала кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, становив 2481 грн (1240, 50 ? 2 = 2481).
Як убачається з досліджених судами попередніх інстанцій матеріалів кримінального провадження за епізодом від 27 червня 2022 року, діями  ОСОБА_6 і  ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_12 спричинено матеріальну шкоду в розмірі 1933,33 грн.
Частиною 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК).
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV ПК.
Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555 кмо 24), Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23).
Разом з тим, як убачається зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право змінити судове рішення.
Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 майна (за епізодом від 27 червня 2022 року) становила 1933,33 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до положень Закону № 3886-IX та ПК настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн, колегія суддів вважає, що відповідно до передбаченого ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК принципу зворотної дії закону в часі та приписів п. 4 ч. 1 ст. 436 КПК, посилання в судових рішеннях судів попередніх інстанцій на вчинення обвинуваченим 27 червня 2022 року таємного викрадення майна ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вчиненого в умовах воєнного стану, підлягає виключенню як таке, що, з урахуванням наведеного вище, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК.
У клопотанні  ОСОБА_7 не заперечував щодо закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК за епізодом викрадення ним майна потерпілої ОСОБА_12 .
Таким чином, ураховуючи наведені вище висновки Суду щодо необхідності виключення із судових рішень судів попередніх інстанцій посилання на вчинення ОСОБА_7 27 червня 2022 року таємного викрадення майна ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вчиненого в умовах воєнного стану, як такого, що не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК, а також з огляду на положення, визначені п. 4 ч. 1 ст. 436 КПК, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду та ухвала суду апеляційної інстанції в цій частині підлягають зміні, а касаційна скарга - частковому задоволенню. 
Разом з тим Суд зауважує про те, що навіть з огляду на виключення з кримінального провадження зазначеного вище епізоду кримінального правопорушення від 27 червня 2022 року, а саме - вчинення крадіжки майна ОСОБА_12 , правова кваліфікація дій ОСОБА_6  і ОСОБА_7 , яку визначили суди попередніх інстанцій за ч. 4 ст. 185 КК, залишається незмінною у зв`язку з наявністю інших епізодів їх злочинної діяльності, ознаки яких охоплюються диспозицією ч. 4 ст. 185 КК та за які, відповідно до вимог кримінального закону, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підлягають кримінальній відповідальності. 
При цьому, ураховуючи кількість епізодів вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, даних про особи засуджених, що були враховані судами попередніх інстанцій, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_6 і  ОСОБА_7 призначеного покарання. 

Керуючись статтями 370, 412, 413, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 травня 2025 року стосовно засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнити частково. 
Вирок Шевченківського районного суду м. Полтави від 21 червня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 травня 2025 року стосовно  ОСОБА_7 змінити.
Виключити з мотивувальних частин вироку Шевченківського районного суду м. Полтави від 21 червня 2024 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 06 травня 2025 року посилання на вчинення  ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, за епізодом від 27 червня 2022 року стосовно потерпілої ОСОБА_12 .
В іншій частині судові рішення стосовно засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3