ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"09" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2664/25	

За позовом: Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (65496, Одеська обл., Одеський р-н., с. Таїрове, вул. Перемоги, буд. 27, код ЄДРПОУ 05582159) 
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС» (65049, м. Одеса, вул. Фонтанська дор., буд. 16/6, код ЄДРПОУ 38915140)
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» (65496, Одеська обл., смт. Таїрове, вул. Пивоварна, буд. 11, код ЄДРПОУ 43257038).
про стягнення 

Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Драганова А.І. 

Представники сторін:

Від позивача: Іщенко В.О. - в порядку самопредставництва;
Від відповідача: Мартишко А.С. - на підставі ордера серії СА №1131239 від 28.04.2026
Від третьої особи: не з`явився 

Суть спору: Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ІСАГІС» про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 11 594 003 грн 69 коп., пені 0,20% у розмірі 23 465 277 грн 37 коп., три відсотки річних у розмірі 963 401 грн 69 коп., інфляційних втрат у розмірі 3 734 086 грн 57 коп. 
Ухвалою суду від 09.07.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2664/25, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.08.2025р. Ухвалою суду від 07.08.2025р. зупинено провадження у справі №916/2664/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 916/2172/25.
Ухвалою суду від 01.04.2026р. поновлено провадження у справі №916/2664/25, підготовче засідання призначено на 14.04.2026 р. Ухвалою суду від 14.04.2026р. підготовче засідання відкладено на 28.04.2026р. Протокольною ухвалою суду від 28.04.2026р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 26.05.2026р. Ухвалою суду від 26.05.2026р. відкладено судове засідання 04.06.2026р. Ухвалою суду від 04.06.2026р. оголошено перерву до 09.06.2026р. 
Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).
Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.
У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи. 
При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».
Враховуючи викладене, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач - Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач - ТОВ «ІСАГІС», проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 25.07.2025р. та додаткових поясненнях, які надійшли до суду 28.04.2026р. 
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «АГРОТРАНССЕРВІСБУД», письмових заяв чи пояснень по суті справи не надала.

Позивач у справі зазначає, що між Таїровською селищною радою та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» 25.08.2016 р. було укладено Договір оренди земельної ділянки, згідно якого ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» в оренду передається земельна ділянка площею 4,6797 га (кадастровий номер 5123755800:01:003:0422), в тому числі за складом угідь: 4,6797 га - забудовані землі, що розташовані на території Таїровської селищної ради в межах населеного пункту за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул.Пивоварна, 11, для розміщення комплексу по продажу та обслуговуванню автомобілів. (п.1.1. Договору).
Договір укладено строком на 10 років, який починає обчислюватися з дня державної реєстрації договору відповідно до законодавства. (п.3.1 Договору). 
Позивач відмітив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо переданої в оренду земельної ділянки за кадастровим номером 5123755800:01:003:0422, - власником вказаної земельної ділянки є Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, та Договір оренди зареєстрований у Реєстрі 17.10.2016 р. 
Пунктами 4.2. – 4.4 розділу 4 Договору оренди встановлено, що орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3 (три) відсотки у рік від її нормативної грошової оцінки, яка складає 57 279 528,00 грн згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області від 17.02.2016 р. за №18-1520-0.12-1784/2-16.
Орендна плата у розмірі 3 (три) відсотка від нормативної грошової оцінки земельної Ділянки у грошовому виразі становить 1 718 385,84 грн. 
Орендна плата сплачується Орендарем рівними частками щомісяця в строк до 15 числа кожного місяця в сумі 143 198,82 грн і вноситься орендодавцеві за відповідними реквізитами оплати.
На твердження позивача, в подальшому, 12.06.2019р. між ТОВ „АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ” (Продавець) та ТОВ «ІСАГІС» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Продавець передає (продає) у власність, а Покупець приймає у власність (купує) спецавтоцентр (далі – об`єкт), загальною площею 1877,9 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:0422, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Таїрове, вулиця Пивоварна, буд. 11.
Позивач також повідомив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.11.2019р. у справі №916/2412/19 за позовом ТОВ «ІСАГІС» до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та ТОВ „АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ” про визнання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11, №б/н, від 25.08.2016р., укладеного між відповідачами, припиненим з 12.06.2019р. в задоволені позову ТОВ «ІСАГІС» відмовлено. У даній справі суд дійшов висновку про перехід до ТОВ «ІСАГІС» права оренди за договором оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5123755800:01:003:0422) від 25.08.2016р. після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. і дія Договору оренди від 25.08.2016р. щодо ТОВ „АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ” припинилась з моменту відчуження об`єкта нерухомого майна, яке розташоване на орендованій земельній ділянці.» Вказане судове рішення набрало законної сили 05.12.2019р.
Таким чином, позивач вважає, що враховуючи встановлені господарським судом у справі №916/2412/19 обставини та викладені вище висновки суду, орендарем за Договором оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5123755800:01:003:0422) від 25.08.2016р. після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р. станом на дату подання даного позову є ТОВ „ІСАГІС”.
Таїровська селищна рада листом за вих.№739 від 21.09.2022 р. повідомила відповідача, що після відчуження ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНИЯ» об`єкту нерухомого майна, обов`язок сплати орендної плати за користування земельною ділянкою автоматично перейшов до ТОВ «ІСАПС» та про те, що наявна заборгованість, а також про необхідність звернення до Таїровської селищної ради з клопотанням щодо оформлення землекористування відповідно до вимог діючого законодавства України.
У відповідь на вказане звернення ТОВ «ІСАГІС» листом (вх.№2314/02-07 від 17.10.2022р.) підтвердило укладання договору купівлі продажу нерухомого майна від 12.06.2019р., однак щодо орендної плати було повідомило, що власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці кадастровий №5123755800:01:003:0422, загальною площею 4,6797 га, є інша юридична особа, та у ТОВ «ІСАГІС» відсутній обов`язок сплати орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий №5123755800:01:003:0422.
У претензії від 08.03.2023р. за №241 на адресу ТОВ «ІСАГІС» Таїровська селищна рада зазначила, що відповідно до п.10.2.3 Договору оренди до обов`язків ТОВ «ІСАГІС» як орендаря входить, в тому числі, своєчасна у встановлені договором строки сплата орендної плати, у зв`язку із порушенням яких за ТОВ «ІСАГІС» утворилась заборгованість з орендної плати, розмір якої станом на 01.03.2023р. становить 7 642 145,54 грн, та яку запропоновано погасити у місячний термін. 
Але заборгованість погашено не було і у відповідь на претензію ТОВ «ІСАГІС» повідомило про відсутність у нього зобов`язань щодо сплати орендної плати. 
В подальшому, як зазначає позивач, між сторонами велося листування, в ході якого ТОВ «ІСАГІС» надіслало звернення щодо припинення права оренди та скасування запису про оренду (вх.№301/02-07 від 04.02.2025р.) зазначивши, що починаючи з 2019 року об`єкт нерухомого майна Спецавтоцентр, який розташований за адресою: Одеська обл., Одеський район, сел. Таїрове, вул. Пивоварна, буд. 11, належить іншому підприємству - ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» і ТОВ «ІСАГІС» не має жодного відношення до цього об`єкту нерухомого майна та, тим паче, до земельної ділянки, на якій він розташований.
Таїровська селищна рада у відповідь на вказане повідомлення листом (вих.№301/02-07 від 12.02.2025р.) зазначила, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11, Одеський район, Одеська область, що перебували у власності ТОВ «ІСАГІС», перейшли у власність ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» 27.06.2023 р. (дата державної реєстрації права) на підставі акта приймання-передачі від 23.06.2023р. Також, рада повідомила, що відповідно до вимог ст.377 Цивільного кодексу України та на умовах, визначених Земельним кодексом України новий власник має вжити заходів щодо оформлення відповідних речових прав на земельну ділянку відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».. 
За таких обставин, позивач вважає, що у ТОВ «ІСАГІС» на підставі Договору оренди наявні зобовязання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий №5123755800:01:003:0422.
У зв`язку із тим, що заборгованість з орендної плати за землю, розмір якої станом на 01.06.2025 року становить 11 594 003 грн 69 коп., ТОВ «ІСАГІС» не сплачена, що свідчить про порушення умов Договору оренди, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 11 594 003 грн 69 коп.
Крім того, посилаючись на п. 4.9 Договору оренди, відповідно до якого у разі невнесення орендарем орендної плати у строки, встановлені цим договором, на суму заборгованості по орендній платі нараховується і стягується пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення платежу до повного погашення Орендарем суми заборгованості по орендній платі з урахуванням пені, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 23 465 277 грн 37 коп. 
Також, на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 963 401 грн 69 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3 734 086 грн 57 коп., які також просить суд стягнути з ТОВ «ІСАГІС».
На підставі наведеного, керуючись нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», позивач просить задовольнити позовні вимогу у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що набувши право власності на об`єкт нерухомого майна - «Спецавтоцентр» ТОВ «ІСАГІС» було виявлено, що у Державному земельному кадастрі та ДРРП міститься запис про реєстрацію за ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» права оренди земельної 5123755800:01:003:0422, на якій розташований зазначений об`єкт нерухомості, у зв`язку із чим, з метою захисту свого порушеного права, ТОВ «ІСАГІС» у 2019 році звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Таїровської селищної ради та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» про визнання договору оренди від 25.08.2016 р. припиненим, обгрунтовуючи позов фактом переходу права власності на об`єкт нерухомого майна від ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» до ТОВ «ІСАГІС», що, за переконанням позивача, має наслідком припинення договірних відносин між Таїровської селищної ради та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» щодо оренди земельної ділянки, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомого майна. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.11.2019 р. у справі № 916/2412/19 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «ІСАГІС». Однак, у цьому рішенні було встановлено факт того, що «дія договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5123755800:01:003:0422) від 25.08.2016р. щодо ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» як попереднього власника нерухомого майна припинилась в момент укладення договору купівлі-продажу, тобто з 12.06.2019р., в силу прямої вказівки закону ». Вищезгадане рішення у справі № 916/2412/19 набрало законної сили 05.12.2019 р.
У подальшому, як зазначає відповідач, ТОВ «ІСАГІС» стало відомо, що після переходу права власності на об`єкт нерухомого майна «Спецавтоцентр» колишній власник майна – ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» звернувся до селищної ради з листом від 12.06.2019 р. № 18/1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:0422, за адресою: Одеська обл., Одеський район, сел. Таїрове, вулиця Пивоварна, буд. 11, та рішенням Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 256-VII від 17.10.2019 р. вирішено: 1. Розірвати достроково за згодою сторін договір оренди земельної ділянки, укладений 25.08.2016 року між Таїровською селищною радою та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ», номер запису про інше речове право (оренди) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 17013897 від 17.10.2016 року, за яким обєктом оренди є земельна ділянка площею 4,679 га (кадастровий номер 5123755800:01:003:0422) із цільовим призначенням для розміщення комплексу по продажу та обслуговуванню автомобілів, що знаходиться за адресою: смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11, Овідіопольського району Одеської області. 2. Укласти із ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки у відповідності до п.1 цього рішення. 3. Зобов`язати ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» зареєструвати угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства та повідомити про його розірвання податкові органи. 5. Попередити ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ», що відповідно до законодавства у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань. 
Таким чином, як стверджує відповідач, фактично, між сторонами Договору оренди від 25.08.2016 р. було досягнуто згоди щодо його дострокового розірвання на підставі переходу права власності на обєкт нерухомого майнга «Спецавтоцентр» до іншого суб`єкта та на підставі п. 12 самого Договору оренди.
Також, відповідач зазначає, що державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Крім того, відповідач звернув увагу на те, що починаючи з 29.11.2019 р. ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» являється власником об`єкту нерухомого майна «Спецавтоцентр», який розташований за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, сел. Таїрове, вул. Пивоварна, буд. 11. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 р. у справі №916/1613/20 було частково задоволено позов ТОВ "Пальміра капітал" до ТОВ "ІСАГІС" та ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» та скасовано рішення приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 20.09.2019р., індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 385202651237); скасовано рішення приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 03.12.2019р., індексний номер 49999612, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис про право власності ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД" на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 385202651237); визнано недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД" майна в частині - естакада та з/д колія, яке передано за актом приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД", в частині передачі естакади та з/д колії, який був завірений приватним нотаріусом Чімбер О.В. 21.11.2019р.; витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД» на користь ТОВ "Пальміра капітал" естакаду та залізничну колію №7. Рішення у справі №916/1613/20 набрало законної сили 30.09.2021 р.
На твердження відповідача, починаючи з 27.06.2023 р. за ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» було повторно зареєстровано право власності на обєкт нерухомого майна «Спецавтоцентр», з урахуванням винесеного у справі № 916/1613/20 рішення суду.
Станом на сьогоднішній день єдиним власником об`єкту нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422, є саме ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД».
Відтак, на думку відповідача, з моменту винесення селищною радою рішення про дострокове розірвання договору оренди жодна зі сторін правочину свого обов`язку з внесення відомостей до Державного реєстру речових прав не виконала, у зв`язку з чим фактично ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» продовжувала перебувати у статусі орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422.
Відповідач наголошує, що факт того, що у Державному реєстрі речових прав увесь цей час містився запис про наявність у ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» права оренди земельної ділянки створювало для ТОВ «ІСАГІС» перешкоди у повноцінній реалізації свого права на вільне розпорядження власним майном, з урахуванням положень ст. 120 Земельного кодексу України.
Водночас, як зазначає відповідач, при здійсненні перевірки відомостей стосовно земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422 у Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру було виявлено, що станом на сьогоднішній день за відповідною земельною ділянкою зареєстровано право оренди за позивачем - ТОВ «ІСАГІС». 
З інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідачу стало відомо, що при здійсненні пошуку інформації за кадастровим номером земельної ділянки містяться відомості щодо актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права: Дата та час реєстрації: 17.10.2016 11:02:03, Державний реєстратор: Іскров Олег Вікторович, Одеська філія державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень".
Документи подані для державної реєстрації:- договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 25.08.2016, видавник: Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, ТОВ "АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ";- рішення суду, серія та номер: 916/2412/19, виданий 11.11.2019, видавник: Господарський суд Одеської області; закон,- ЗУ"Про оренду землі"(стаття 7), серія та номер: 161-XIV, виданий 26.09.2022, видавник: Відомості Верховної Ради України; Строк дії оренди: 10 років. Орендодавець: ТАЇРОВСЬКА СЕЛИЩНА РАДА ОДЕСЬКОГО РАЙОНУ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ, код ЄДРПОУ: 05582159. Орендар: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ІСАГІС", код ЄДРПОУ: 38915140. Номер запису про інше речове право: 17013897.
При перевірці інших відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав нам стало відомо, що 23.02.2023 р. державним реєстратором Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Хоміною Марією Ігорівною було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за відповідачем (індексний номер: 66531936 від 23 лютого 2023 року). 
Державна реєстрація відбулася за заявою Таїровської селищної ради на підставі наступних документів: листа Таїровської селищної ради від 02.01.2023 року № 3; Рішення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області № 256-VII від 17.10.2019 року; Рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2019 року у справі № 916/2412/19.
На твердження відповідача, відповідна реєстраційна дія була проведена протиправно, за відсутності належного документального підтвердження правомірності її проведення, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
17 вересня 2025 року Господарським судом Одеської області ухвалено рішення у справі №916/2172/25 за позовом ТОВ «ІСАГІС» до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, треті особи ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЇ», ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД», Державний реєстратор Хоміна М.І., яким визнано протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66531936 від 23 лютого 2023 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Хоміної Марії Ігорівни, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, яким за ТОВ “ІСАГІС” зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66531936 від 23 лютого 2023 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Хоміна Марія Ігорівна, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області з одночасним припиненням такого права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422. Вказане рішення набрало законної сили 28 січня 2026 року.
Відповідач звернув увагу на те, що вказаним рішенням судом встановлено, наступні обставини: - ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД" з 29.11.2019р. є власником нерухомого майна Спецавтоцентр, яке розташоване за адресою: с. Таїрове Одеського району Одеської області, вул. Пивоварна 11. Однак, право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422 площею 4,6797 за адресою с. Таїрове вул. Пивоварна 11, на якій знаходиться Спецавтоцентр, зареєстроване не за власником нерухомого майна ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД", а за ТОВ «ІСАГІС»: дата реєстрації 17.10.2016р., номер запису 17013897, державний реєстратор – Іскров Олег Вікторович, документи подані для держреєстрації – договір оренди землі від 25.08.2016, видавник– Таїровська селищна рада та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ»; рішення Господарського суду Одеської області № 916/2412/19 від 11.11.2019; ст. 7 Закону України «Про оренду землі».
-ТОВ «ІСАГІС» не було уже власником нерухомого майна Спецавтоцентр станом на 22.02.2023р. (час звернення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до держреєстратора), оскільки як зазначено вище, право власності на Спецавтоцентр було зареєстровано 29.11.2019р. за ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД » на підставі акту приймання-передачі майна від 21.11.2019р., а потім повторно зареєстровано за ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД» 27.06.2023р. на підставі акту приймання-передачі майна від 23.06.2023р.
Отже, як зазначає відповідач, у справі №916/2172/25 встановлено, що ТОВ «ІСАГІС» ніколи не набувало законного права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422, а державна реєстрація такого права є протиправною та скасованою. 
Відтак, ТОВ «ІСАГІС» вважає, що у нього відсутній обов`язок зі сплати орендної плати, що прямо виключає підстави для задоволення позову у справі №916/2664/25.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, господарський суд зазначає наступне.
Між Таїровською селищною радою (Орндодавець) та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» (Орендар) 25 серпня 2016 року укладено Договір оренди земельної ділянки (далі – Договір), яким ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ» в оренду передається земельна ділянка площею 4,6797 га (кадастровий номер земельної ділянки в Державному земельному кадастрі 5123755800:01:003:0422), в тому числі за складом угідь: 4,6797 га - забудовані землі, що розташовані на території Таїровської селищної ради в межах населеного пункту за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул.Пивоварна, 11, для розміщення комплексу по продажу та обслуговуванню автомобілів. (п.1.1. Договору).
Договір укладено строком на 10 років, який починає обчислюватися з дня державної реєстрації договору відповідно до законодавства. (п.3.1 Договору). 
Вказаний договір зареєстрований 17.10.2016 р. згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В подальшому, 12.06.2019р. між ТОВ „АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ” (Продавець) та ТОВ „ІСАГІС” (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Продавець передає (продає) у власність, а Покупець приймає у власність (купує) спецавтоцентр (далі – об`єкт), загальною площею 1877,9 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер 5123755800:01:003:0422, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт. Таїрове, вулиця Пивоварна, буд. 11.
Предметом розгляду у даній справі є стягнення з ТОВ «ІСАГІС» на підставі Договору оренди земельної ділянки від 25.08.2016 р. заборгованості по орендній платі у розмірі 11 594 003 грн 69 коп., пені 0,20% у розмірі 23 465 277 грн 37 коп., 3% річних у розмірі 963 401 грн 69 коп., інфляційних витрат у розмірі 3 734 086 грн 57 коп., у зв`язку із переходом на ТОВ «ІСАГІС» прав та обов`язків Орендаря з 12.06.2019 р. в силу імперативних норм ст. 377 Цивільного кодексу України.
Водночас, рішенням Господарського суду Одеської області від 17.09.2025р., залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 28.01.2026р. по справі №916/2172/25 встановлено наступне.
«Судова колегія зазначає, що 12.06.2019р. ТОВ «ІСАГІС» набуло право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422 за відповідним договором оренди від 25.08.2016р. як власник майна, на користь якого за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р., було відчужено об`єкт нерухомості, який розташований на вказаній земельній ділянці. При цьому, право оренди перейшло до позивача у даній справі в силу прямої вказівки закону».
Вказане було покладено в основу рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2019р. у справі №916/2412/19, яке набрало законної сили 05.12.2019р., у якому зазначено про те, що відбувся перехід до ТОВ „ІСАГІС” права оренди за договором оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5123755800:01:003:0422) від 25.08.2016р. після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.06.2019р.
Наведене підтримано у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2021р. у справі №420/2611/20, залишеному без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021р., яким визначено, що з 12.06.2019р. ТОВ “АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ” не має зобов`язань щодо сплати орендної плати за земельну ділянку за договором оренди від 25.08.2016р. При цьому, апеляційна колегія адміністративного суду наголосила на тому, що після відчуження об`єктів нерухомості позивач не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої він вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах: від 19.06.2018р. у справі № 922/3655/17, від 07.11.2018р. у справі №910/20774/17.
Відтак, аналогічно, в подальшому відповідне право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422 перейшло до ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД », яке набуло у власність об`єкт нерухомості Спецавтоцентр, який розташований на вказаній земельній ділянці, оскільки ТОВ «ІСАГІС» як єдиний засновник ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД » передало нерухоме майно у вигляді Спецавтоцентру до статутного капіталу створеного Товариства.
Наведене відображене і при розгляді справи №916/1613/20, в якій суд встановив, що 21.11.2019 р. був складений акт приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД », на підставі чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності зазначеного Товариства на об`єкт нерухомого майна – Спецавтоцентр.
При цьому, подальше прийняття Господарським судом Одеської області рішення від 21.04.2021р. у справі №916/1613/20 не позбавило ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД » права власності на нерухомий об`єкт (Спецавтоцентр), який розташований за спірній земельній ділянці, оскільки господарський суд лише частково визнав недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД » - акт приймання-передачі від 21.11.2019 р. майнового внеску до статутного капіталу цього Товариства, який був завірений приватним нотаріусом Чімбер О.В., - а саме: в частині передачі естакади та з/д колії.
Крім того, у матеріалах справи №916/2172/25 наявні рішення, ухвалені у декількох адміністративних справах, на підтвердження того, що ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД" є власником нерухомого майна (Спецавтоцентр), але має перешкоди щодо потрапляння до цього майна, через що він звертався до суду з позовами до Таїровської селищної ради.
При цьому, рішенням Господарського суду Одеської області від 17.09.2025р. у справі №916/2172/25 за позовом ТОВ «ІСАГІС» до Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, треті особи ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЇ», ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД», Державний реєстратор Хоміна М.І., визнано протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66531936 від 23 лютого 2023 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Хоміної Марії Ігорівни, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області, яким за ТОВ “ІСАГІС” зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:0422; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66531936 від 23 лютого 2023 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Хоміна Марія Ігорівна, Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області з одночасним припиненням такого права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422. Вказане рішення набрало законної сили 28 січня 2026 року.
У вказаному рішенні судом встановлено, що ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД" з 29.11.2019р. є власником нерухомого майна Спецавтоцентр, яке розташоване за адресою: с. Таїрове Одеського району Одеської області, вул. Пивоварна 11. Однак, право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422 площею 4,6797 за адресою с. Таїрове вул. Пивоварна 11, на якій знаходиться Спецавтоцентр, зареєстроване не за власником нерухомого майна ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД", а за ТОВ «ІСАГІС»: дата реєстрації 17.10.2016р., номер запису 17013897, державний реєстратор – Іскров Олег Вікторович, документи подані для держреєстрації – договір оренди землі від 25.08.2016, видавник– Таїровська селищна рада та ТОВ «АВТО СЕРВІС КОМПАНІЯ»; рішення Господарського суду Одеської області № 916/2412/19 від 11.11.2019; ст. 7 Закону України «Про оренду землі».
ТОВ «ІСАГІС» не було уже власником нерухомого майна Спецавтоцентр станом на 22.02.2023р. (час звернення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до держреєстратора), оскільки як зазначено вище, право власності на Спецавтоцентр було зареєстровано 29.11.2019р. за ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД » на підставі акту приймання-передачі майна від 21.11.2019р., а потім повторно зареєстровано за ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД» 27.06.2023р. на підставі акту приймання-передачі майна від 23.06.2023р.
Отже, виходячи з встановлених судом у справі №916/2172/25 фактів та прийнятих рішень вбачається, що ТОВ «ІСАГІС» ніколи не набувало законного права оренди земельної ділянки кадастровий номер 5123755800:01:003:0422, а державна реєстрація такого права є протиправною та скасованою. 
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.
При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).
Разом з тим, матеріали даної справи не містять доказів реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5123755800:01:003:0422, за ТОВ «ІСАГІС».
Беручи до уваги преюдиційні факти встановлені вищезазначеними рішеннями господарських та адміністративних судів, обставини даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що ТОВ «ІСАГІС» є неналежним відповідачем у справі №916/2664/25, так як власником об`єкту нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці кадастровий номер 5123755800:01:003:0422 є ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18-ц, постанова Верховного Суду від 19.04.2024р. у справі №916/520/22).
Відповідно до положень ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 48 ГПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Отже, суд може замінити неналежного відповідача на належного тільки у разі наявності відповідного клопотання позивача.
Господарський суд зазначає, що від Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області клопотання про заміну неналежного відповідача в ході судового розгляду не надходило.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови – підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Дана позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Вищенаведена позиція є усталеною та неодноразово відтвореною, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021р. по справі №242/3711/20.
На підставі всього наведеного вище, оцінивши доводи наведені сторонами, норми чинного законодавства та судову практику, господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. 
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі “Дж. К. та Інші проти Швеції” (“J.K. AND OTHERS v. SWEDEN”) ЄСПЛ наголошує, що “у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування “поза розумним сумнівом (“beyond reasonable doubt”). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням “балансу вірогідностей”. … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри”.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
При винесені даного рішення суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі “Трофимчук проти України” (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС» про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 11 594 003 грн 69 коп., пені 0,20% у розмірі 23 465 277 грн 37 коп., 3% річних у розмірі 963 401 грн 69 коп., інфляційних втрат у розмірі 3 734 086 грн 57 коп. – відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повний текст рішення складено 09 червня 2026 р.

Суддя   Н.В. Рога