Справа № 490/1035/26
н\п 2/490/2160/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року         м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
10.02.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 34354,20 грн та судові витрати в розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 30.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент-Банк» з заявою №ABH0CT155101744521731689 щодо надання кредиту в розмірі 27600,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 12.04.2028 року) зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно. Кредитний договір підписано боржницею за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
АТ «А-Банк» свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Однак відповідачка не виконала умови договору, в зв`язку з чим станом на 10.02.2026 року утворилася заборгованість в розмірі 34354,20 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 26011,56 грн, заборгованості по відсоткам – 7946,21 грн, 396,43 грн - пеня. З урахуванням наведеного вище, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідачки.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
10.02.2026 року матеріали справи передано судді.
Ухвалою судді від 16.02.2026 року позовну заяву було залишено без руху.
20.02.2026 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 24.02.2026 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 24.02.2026 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачці за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась ухвала про відкриття провадження у справі. Вказані поштові відправлення повернулись на адресу суду 30.03.2026 року та 14.05.2026 року з відмітками «повернення: адресат відсутній».
Відповідачка, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, крім іншого, також і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, телефонограмою та направленням копії ухвали про відкриття провадження у справі на відому адресу електронної пошти відповідачки, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
13.04.2025 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент-Банк» з заявою про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101744521731689 щодо надання останній кредиту в розмірі 27600,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 12.04.2028 року) зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно. Кредитний договір підписано боржницею за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
З паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», який було підписано відповідачкою 13.04.2025 року за допомогою електронного підпису вбачається, що ліміт кредиту 27600,00 грн, строк кредитування 36 місяців, процентна ставка 75% річних, загальні витрати за кредитом 43160,57 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 70760,57 грн, реальна річна процентна ставка 109,02% річних, розмір шомісячного платежу 1965,58 грн, кількість щомісячних платежів - 36.
Меморіальним ордером №TR.44961143.13213.65455 від 13.04.2025 року, який наявний в матеріалах справи, підтверджується факт перерахування позивачем 27600,00 грн на рахунок відповідачки ОСОБА_1 , призначення платежу: видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101744521731689 від 13.04.2025 року.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 виникла заборгованість станом на 10.02.2026 року в розмірі 34354,20 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 26011,56 грн, заборгованості по відсоткам – 7946,21 грн, 396,43 грн - пеня. З вищезазначеного розрахунку також вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами.
Зазначений розрахунок заборгованості, проведений позивачем, відповідачкою не спростовано, відповідно приймається судом до уваги.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Так, умовами кредитного договору, укладеного між сторонами не передбачено обов`язок повідомлення та направлення Банком досудової вимоги у разі порушення умов договору.
АТ «Акцент-Банк» просить достроково стягнути з відповідачки усю суму кредиту, нарахованих процентів.
Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив, що матеріали справи не містять копії надісланої боржнику вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, з доказами її направлення, а відтак відсутні докази виконання позивачем вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою врегульовано порядок дострокового погашення кредиту.
Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за споживчим кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що у відповідачки не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачкою таку вимогу було отримано.
Отже, наведені вище умови та вимоги Закону України «Про споживче кредитування» дають підстави вважати, що на час виникнення спірних правовідносин, був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Тому, враховуючи, що за встановлених у цій справі обставин реалізації права кредитора на дострокове стягнення заборгованості у судовому порядку має передувати реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про передчасність позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення усієї суми заборгованості достроково.
З огляду на наведені норми матеріального права, з урахуванням умов укладеного кредитного договору, стягненню з відповідачки на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає заборгованість за період з 13.05.2025 року по 13.01.2026 року (9 місяців), виходячи із розміру щомісячного платежу 1965,58 грн, що підлягав сплаті згідно графіку платежів до 13 числа кожного місяця та не настав в лютому на час звернення з позовом до суду 10.02.2026 року, за мінусом сплаченої відповідачкою суми 10165,58 грн, загалом 7524,64 грн.
Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 396,43 грн, суд звертає увагу на наступне.
Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце з 13.04.2025 року та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування пені не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за Кредитним договором №ABH0CT155101744521731689 від 13.04.2025 року у загальному розмірі 7524,64 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 583,07 грн судового збору, сплата якого підтверджується платіжним дорученням №6005315554689 від 10.02.2026 року.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101744521731689 від 13.04.2025 року у загальному розмірі 7524 (сім тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 64 копійки.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму судового збору у розмірі 583 (п`ятсот вісімдесят три) гривні 07 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         О.В. Саламатін