Провадження № 2/679/492/2026
Справа № 679/170/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючої судді Сопронюк О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту №1962680, за умовами якого товариство надало відповідачці грошові кошти у розмірі 12000 грн, на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1 % в день, а вона у свою чергу зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі в порядку та строки визначені договором. Згідно умов договору, кредитні кошти надавалися у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 , реквізити якої надані відповідачкою при оформленні кредиту.
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачці грошові кошти в розмірі та у строк, що визначені умовами договору. Однак, відповідачка зі свого боку не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 41637 грн, з яких: 11998,97 грн - заборгованість по тілу; 23638,03 грн - заборгованість по відсотках, 6000 грн – пеня.
30.09.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-39/25, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, зокрема, до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №1962680 від 17.12.2024. 
На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1962680 від 17.12.2024 в розмірі 41637 грн та судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, відзив на позов не подала, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 17.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1962680, за умовами якого товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.1.договору).
Згідно п.1.2 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 12000 грн. Тип кредиту – кредит.
Пунктом 1.3 договору передбачено строк кредиту - 360 дні.
Пунктом 1.4 договору обумовлено періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього договору. 
Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п.1.5.1 договору).
Згідно п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 .
Пунктом 3.1 договору передбачено проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно п.6.1 договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору.
Відповідно до п.6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 1800 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 360 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Згідно п.9.9 договору, сторони домовилися, що примірник цього договору вважається отриманим споживачем, якщо товариство його направило на електронну адресу вказану споживачем в особистому кабінеті/договорі та/або безпосередньо в особистий кабінет.
Договір містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адресу місця проживання, номери телефонів, електронну пошту, а також інформацію про підписання ОСОБА_1 договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Р037 17.12.2024).
Відповідно до графіку платежів за договором про надання споживчого кредиту за продуктом №1962680 від 17.12.2024 (Додаток №1 до договору) такий містить розрахунок суми кредиту та його складових із зазначенням дати видачі кредиту/дати платежу, чисту суму кредиту, види платежів за кредитом, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту - 55200 грн. Зазначений Додаток підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Р037 17.12.2024).
Відповідачка також ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, у якому зазначені сума кредиту, строк кредитування, порядок видачі кредиту, процентна ставка, та інші умови, які відповідають тим, що зазначені у договорі про надання споживчого кредиту №1962680 від 17.12.2024 та підписала його шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Р930 17.12.2024). 
Як вбачається з листа №20250930-8664 від 30.09.2025, ТОВ «Пейтек» повідомило ТОВ «Селфі Кредит», що відповідно до укладеного між ними договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_3 від 01.04.2024, було успішно перераховано 17.12.2024 20:01:50 кошти у розмірі 12000 грн. на карту НОМЕР_4 від ТОВ «Селфі Кредит».
Зазначені реквізити банківської картки № НОМЕР_1 у вищевказаному листі співпадають із банківськими реквізитами картки відповідачки, вказаними останньою у п.2.1 договору про надання споживчого кредиту №1962680 від 17.12.2024.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1962680 від 17.12.2024, складеного ТОВ «Селфі Кредит», станом на 30.09.2025 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 41637 грн, з яких: 11998,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23638,03 грн - заборгованість за процентами, 6000 грн – пеня. Нарахування заборгованості за кредитним договором проводилося за період з 17.12.2025 по 30.09.2025, тобто за 288 днів - в межах строку кредитування. 
30.09.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-39/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило (передало) свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло ці права вимоги за кредитними договорами, що зазначені в Реєстрі боржників, та сплатило за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що відповідає ціні цього договору.
ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило кошти ТОВ «Селфі Кредит» за відступлення прав вимоги, згідно договору факторингу №01.02-39/25 від 30.09.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №10195 від 02.10.2025.
Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру боржників від 30.09.2025 до договору факторингу 01.02-39/25 від 30.09.2025, витягу з Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу №01.02-39/25 від 30.09.2025, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №1962680 від 17.12.2024 в розмірі 41637 грн, з яких: 11998,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23638,03 грн - заборгованість за процентами, 6000 грн – штрафні санкції. 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Оскільки даний кредитний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який нею особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20.
З огляду на наведене, укладання кредитного договору між сторонами підтверджено належними та допустимими доказами. 
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Селфі Кредит» і відповідачка ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, у якому досягли згоди з усіх істотних умов, а саме: щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, комісій, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст.526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідачки за договором про надання споживчого кредиту №1962680 від 17.12.2024, що підтверджується належними та допустимими доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, взятих на себе зобов`язань не виконала, не повернула кредитні кошти, не сплатила проценти за користування ними у визначений строк та розмірах, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафу за кредитним договором №1962680 від 17.12.2024, суд зазначає наступне.
Так, п.6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 1800 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 360 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №1962680 від 17.12.2024, складеного ТОВ «Селфі Кредит», вбачається, що відповідачці ОСОБА_1 нарахований штраф у розмірі 6000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Разом з тим, положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.
З досліджених судом доказів встановлено, що штраф за договором про надання споживчого кредиту №2167656 від 17.03.2025 нарахований у період дії в Україні воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з огляду на наступне.
Відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачку ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором, слід звільнити від обов`язку сплати штрафу за договором про надання споживчого кредиту №1962680 від 17.12.2024 у розмірі 6000 грн.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1962680 від 17.12.2024 у загальному розмірі 35637 грн, з яких: 11998,97 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 23638,03 грн - заборгованість за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З платіжної інструкції №765 від 30.01.2026 вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково на 85,59% (35637 х 100% / 41637), з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2278,75 грн. (2662,40 грн х 85,59% / 100%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205, 207, 512, 514, 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст.5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість договором про надання споживчого кредиту №№1962680 від 17.12.2024 у загальному розмірі 35637 грн, з яких: 11998,97 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 23638,03 грн - заборгованість за відсотками. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір в розмірі 2278,75 грн.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Іллінська, буд.8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Сопронюк