П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/635/26
Провадження №3/338/99/26
14 травня 2026 року   селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Рибка Л.Я., розглянувши матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, які надійшли від ГУ ДПС в Івано-Франківській області Державної податкової служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , який працює на посаді директора ТОВ "Богородчанська сільгосптехніка", 
за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , працюючи на посаді директора ТОВ "Богородчанська сільгосптехніка", допустив порушення порядку ведення податкового обліку, що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 60 071 грн 30 коп., в тому числі по періодах: 2019 рік – 19706 грн 78 коп., 2022 рік – 12 924 грн 60 коп., 2023 рік – 13 322 грн 28 коп., 2024 рік – 14 117 грн 64 коп., чим порушено вимоги п.п.266.1.1, п.п.266.2.1, п.п.266.7.5 п.266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність ч.1 ст.163-1 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, пояснив, що дійсно підприємством занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 60 071 грн 30 коп. На даний час порушення усунуто, підприємством сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в повному обсязі.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
За змістом п. 266.1.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є, зокрема, юридичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з п. 266.2.1 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п. 266.7.5 ст. 266 ПК України платники податку юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу податкову декларацію з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Згідно з п. 266.10.1 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання, визначене у податковій декларації, сплачується юридичними особами авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що настає за звітним кварталом.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов`язання та зазначає її у податковій декларації.
З урахуванням положень п. 49.18 ст. 49 ПК України податкова декларація подається у строки, встановлені цим Кодексом для відповідного податку, а у випадку податку на нерухоме майно у строк, прямо визначений п. 266.7.5 ст. 266 ПК України.
Таким чином, обов`язок платника податку включає: самостійне та правильне визначення бази оподаткування і суми податку станом на 1 січня звітного року; подання податкової декларації до 20 лютого звітного року; своєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання щоквартально у встановлені строки.
Недотримання зазначених вимог, зокрема заниження податкових зобов`язань у податковій декларації, свідчить про порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, повністю підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення №733 від 21 квітня 2026 року (а.с.2), копією акта "Документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Богородчанська сільгосптехніка" від 10 квітня 2026 року № 6158/09-19-07-05/03743463.
Проаналізувавши вищевказані документи, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.
Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 встановленого законом порядку ведення податкового обліку, тому його дії правильно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Водночас, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Відповідно до пункту 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених
ст. 38 цього Кодексу.
З аналізу матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019, 2022, 2023, 2024 роки.
Разом з тим, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, пов`язане із порушенням порядку ведення податкового обліку, зокрема заниженням податкових зобов`язань, є закінченим у момент подання податкової звітності із заниженими показниками або у момент, коли така звітність повинна бути подана у встановлений законом строк, а відтак не є триваючим.
Таким чином, перебіг строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, обчислюється з дня вчинення відповідного порушення.
З урахуванням приписів Податкового кодексу України щодо строків подання податкової звітності та сплати податкових зобов`язань, станом на день надходження матеріалів до суду (27 квітня 2026 року) та розгляду справи судом (14 травня 2026 року), тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, закінчився.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що розпочате провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП слід закрити.
На підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 38, п.7 ст.247, ст.ст. 284, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених
ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя      Л.Я. Рибка